Мрка шкољкара
Мрка шкољкара (лат. Hohenbuehelia geogenia) је јестива гљива. Налази се у травнатим шумама, већином на чистинама и у пољу са обода шума. Често се може наћи у скуповима до двадесетак комада.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/12/2011-12-10_Hohenbuehelia_petaloides_%28Bull.%29_Schulzer_210755.jpg/220px-2011-12-10_Hohenbuehelia_petaloides_%28Bull.%29_Schulzer_210755.jpg)
Клобук уреди
Клобук је величине од 6-14,5 cm, јако је љевкаст са обло подврнутим рубом, често звјездасто усјеченим. Валовит и радијално раздалеко ребраст. Већином централан и тада цјеловито кружан и централно постављен, тек са једне стране усјечен од руба до врха стручка; у мање заступљеним случајевима је половичан, шкољкастог до језичастог облика. Кожица је дебела и слузава. Просушена или баршунаста или са бијелом превлаком. Чоколадносмеђ са жућкастом подлогом која се ту и тамо облачасто или у мрљама пробија.
Листићи уреди
Листићи су јако силазни, врло уски (2-3 милиметра) и густи, бијели или крем боје, у старијих смећкасто све шире замрљани.
Отрусина уреди
Отрусина је бијела, врло обилна.
Стручак уреди
Стручак је 2-7/2-3,5 cm, постепено прелазећи у клобук нагоре шири. У основи је прљаво или крембијел, старењем смеђе замрљан у све већим партијама. Цијелом дужином је шупаљ.
Месо уреди
Месо је танко, 2-3 милиметра, влакнато-тврдо, на пријелому пуца. Бијело је, укус благ или незнатно горак, мирис интензивно на брашно.
Јестивост уреди
Прилично је укусна, премда мало жилава меса. Довољно је наићи на једну колонију да се кошарица напуни. У случају да су смеђе замрљане по стручку и листићима више нису за јело).
Сличне врсте уреди
По облику налик на какву голему ухачу (род Otidea), којег представници спадају у потпуно другу класу, мјешинарке (Ascomycetes), немају листиће него им је химениј са горње стране „уха“. Бијела навлака говори о сродностима са обичном шкољкаром (Hohenbuehelia rependa), код нас много рјеђом. Она је мања и не расте на земљи, него на дрвету алепског бора, уз пањ и по коријену. Свјетлијег је и више сивог клобука. На Медитерану има још низ шкољкара, које се без микроскопирања тешко могу међусобно разликовати, но све су мање и ниједна није отровна.
Литература уреди
- Ključ za gljive; Ivan Focht; Itro "Naprijed"; Zagred 1986.