Прангија
Прангија (фра. Franc Франак, тур. frengi, firengi[1]) је справа, односно врста малог топа из којег се пуца приликом весеља; фигуративно се може односити на тврдоглавог човека[2]. Из прангије се пуцало да би се најавили разни народни скупови, па и сабори, или, с врха брега, да се растерају градобитни облаци. Један од обичаја је да се на Бадњи дан у рану зору, пуцањем из пушака и прангија, објављује се одлазак у шуму по бадњак.
Саборска прангија
уредиПрангија је стари ливени, непокретни, примитивни топ за посебне намене. Увек стоји стабилно и цев му је полукосо усмерена у небо. Са постољем није била већа (дужа) од шездесет сантиметара. Била је веома тешка, тако да је није могао подићи ни најјачи човек. Пре пуцања у њу се прво стављао фитиљ и кроз посебну рупу, при дну цеви, извлачио напоље. Онда се у цев, од врха до дна стављао барут, па ломљена цигла и камен. Све се то добро набијало металном шипком. Када се пуца, запали се фитиљ, преко кога ватра стиже прангију, пали барут и изазива детонацију која се чује у широј околини[3].
Референце
уреди- ^ Милан Вујаклија (1954). Лексикон страних речи и израза (на језику: (језик: српски)) (2. изд.). Београд: Просвета.
- ^ „Појам прангија” (на језику: (језик: српски)). Интернет Вокабулар: www.vokabular.org. Приступљено 29. јул 2010.
- ^ „Саборска прангија” (на језику: (језик: српски)). Сабор трубача у Гучи: www.saborguca.com. Архивирано из оригинала 14. 08. 2010. г. Приступљено 29. јул 2010.
Литература
уреди- Милан Вујаклија (1954). Лексикон страних речи и израза (на језику: (језик: српски)) (2. изд.). Београд: Просвета.