Чакшире
Чакшире су део мушке српске народне ношње.
Јављају се у 16. веку, а почетком 20. века избачене су из народне ношње Србије. Углавном су се правиле од сукна, тканине попут платна. Дуга турска владавина и економска потчињеност оставили су дубок траг у ношњи.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Srpska_nosnja.jpg/220px-Srpska_nosnja.jpg)
Типови чакшира
уредиНошена су углавном три типа мушких чакшира:
- уске беле беневреке
- пеленгире
- широке тураче, или потурлије, сличне турским чакширама
Беневреци
уредиЧакшире од белог сукна, са уским и при дну разрезаним ногавицама, са мањим и плитким туром и изрезима на горњем предњем делу, најзаступљеније су биле у источној Србији и Војводини.
Пеленгире
уредиЧакшире широких краћих ногавица (до испод колена), распрострањене у Старом Влаху и у динарским областима. Другачије се зову шалваре. Прављене су од неуваљаног сукна, широког тура и широких краћих ногавица.[2]
Потурлије
уредиШироке чакшире, тураче/потурлије, најпре су ношене по градовима, израђиване од плаве и црне чохе, богато украшене златним ткањем. Касније их прихвата сеоско становништво.
Становништво нишког, лесковачког и врањског подручја носило је простију, грубљу ношњу од домаћих тканина, без много украса и веза. Међу српским ношњама најлепше су из Шумадије, Београдске Посавине и подунавља.[3]
Референце:
уреди- ^ Бјеладиновић, Јасна (01. 09. 2011). Народне ношње у XIX и XX веку. Србија и суседне земље. [Књ. 1]. Etnografski muzej u Beogradu. стр. 447. ISBN 978-86-7891-060-9.
- ^ „Етнографски институт САНУ: Чакшире”. Архивирано из оригинала 01. 02. 2016. г. Приступљено 23. 01. 2016.
- ^ „Ризница Српска”. Архивирано из оригинала 25. 03. 2016. г. Приступљено 10. 06. 2015.
Литература
уреди- Бјеладиновић, Јасна (01. 09. 2011). Народне ношње у XIX и XX веку. Србија и суседне земље. [Књ. 1]. Etnografski muzej u Beogradu. стр. 447. ISBN 978-86-7891-060-9.