Medicinska antropologija
Medicinska antropologija i/ili antropologija zdravlja i bolesti jedna je od naučnih disciplina antropologije, koja se bavi izučavanjem promena kako u biomedicinskim naukama tako i u komplementarnoj i alternativnoj medicini, i različitim koncepatima bolesti i zdravlja. Polazeći od definicije da medicinska antropologija izučava kako tradicija, kultura i običaji utiču na oboljevanje ljudi kao i na ishod bolesti, a isto tako izučava i metode dijagnostike i lečenja u tradicionalnoj medicini raznih naroda, njeno interesovanje posebno je opredeljeno ka izučavanju fenomena koji imaju uticaja na savremene načine percipiranja i tretiranja telesnosti, bolesti i medicinske praske, kao u oblasti zdravstvene zaštite, tako i u oblasti uticaja poremećaja zdravlja i bolesti na procese u društvu. Takođe njena istraživanja vezana su i za pozicioniranje tradicionalne, narodne, komplementarne i alternativne medicine u savremenim uslovima i nastojanjima da se one definišu ili klasifikuju u okviru moderne medicine.[1][2][3]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/0/03/Podrucja_antropologije.png)
Polazne osnove u medicinskoj antropologiji
uredi
Napredna teorija o povezanosti zdravlja, medicine i društva možda je najbolje sažeta u poznatoj rečenici Rudolfa Virhova iz 19. veka:
|
Bilo koja kultura i društvo u svetu koncipiraju, razumeju i odnose se prema fenomenima zdravlja i bolesti na sebi svojstven način. Danas, u tom smislu, biomedicina ima veoma značajnu ulogu, ali shvatanja koja postoje u njoj koegzistiraju sa predstavama prisutnim u komplementarnim, alternativnim, tradicionalnim, popularnim i laičkim konceptima.[4][5][6]
Pojmovi bolesti i zdravlja najčešće se definišu jedan u odnosu na drugog, ali se prvenstveno formiraju u odnosu na postojeće predstave o telu, moralu, rodu, etnicitetu, socijalnim razlikama, klasi i drugim društvenim kategorijama, kulturnim fenomenima i drugim promenama u društvu.[7][8] Tako se, npr. bolest shvata kao univerzalno ljudsko iskustvo koje jeneophodno posmatrati u okvirima kulturnih značenja, najčešće u odnosu na to šta konstituiše fiziološki zdravo telo.[9][10]
Istorija
urediAntropologija kao naučna disciplina je oblast koje, kroz problematizovanje ličnog iskustva i emocija, pruža velike mogućnosti za izučavanje telesnosti, ali i različitih sociokulturnih fenomena sa kojima pomenute kategorije stalno koreliraju. U tom kontekstu proučavanje predstava o zdravlju i bolesti, kao i proučavanja različitih medicinskih praksi postaju glavna polja za antropologiju.
Ljudska telesnost je sve do kraja sedamdesetih godina 20. veka prevenstveno posmatrana kao biloška i genetska datost, i nije predstavlja predmet interesovanja društvenih, već prirodnih nauka poput biologije ili medicine. Zbog marginalizovanje tela od strane određenih nauka, to stanje se odražavalo i na odnos drušvene nauke prema problematici izučavanja sociokulturnih aspekata zdravlja, bolesti i raznih oblika medicinske prakse.
I u samim antropološkim izučavanjima raznih oblika medicinske prakse i sistema, etnomedicina i etnopsihijatrija dugo vremena imale su primarna interesovanja, pre svega kroz proučavanje nativnih i „tradicionalnih“ vidova lečenja i pristupa zdravlju odnosno bolesti, koje su ne tako često bile i u direktnoj vezi sa izučavanjem magijskih praksi i religije. Proučavane su metode, farmakopeje, etno- botanika, običaji i rituali koji su obavljani u svrhu isceljenja ili prevencije, i to prvenstveno nezapadnih i „tradicijskih“ društava, ili što bi se moglo okarektarisati egzotičnim i/ili arhaičnim sa stanovišta zapadne antropologije. U takvim uslovima svi oni medicinski sistemi koji nisu sadržali karakteristike takozvane zapadne medicine,[a] najčešće su nazivani primitivnim.
U razvoju medicinske antropologije bitnu ulogu imala je i fizička antropologija, ili interesovanje za biološke probleme, evoluciju čoveka, adaptaciju, uporednu anatomiju, genetiku, pitanje rasa, forenzičku medicinu, biomedicinski inženjering i slično.[11][b]
Tek od osamdesetih godina 20. veka, uporedo sa promenama tendencija proučavanja tela u antropologiji, menja se i pristup proučavanju koncepata zdravlja i bolesti, a samim tim i medicine. Socijalne i kulturne dimenzije ove problematike sve više postaju tema antropoloških izučavanja. Izučavaju se simboličke, društvene i kulturne konstrukcije, značenja i tumačenja kako koncepata zdravlja i bolesti, tako i preventivnih, dijagnostičkih, terapeutskih i rehabilitacionih praksi.
„ | Preciznije rečeno, medicinski sistemi i prakse počinju da se posmatraju kao specifični produkti određenih kulturnih, duštvenih i istorijskih diskursa, što proširuje polje medicinske antropologije i na naučnu biomedicinu, posmatrajući je takođe kao kulturnu formu, odnosno kao fenomen nastao u određenom kontekstu, koji zaslužuje da kao takav bude predmet izučavanja. | ” |
S kraja 20. veka antropolozi sve više posvećuju pažnju analizi kulturnih predstava i društvenih praksi koje se odnose na pitanja zdravlja, bolesti i medicine, i u okviru svojih istraživanja ispituju uticaje socijalnih, kulturnih, bioloških i lingvističkih faktora na predstave o zdravlju, na prevenciju i tretiranje bolesti, kao i na društvene odnose i kulturno pozicioniranje medicinskih sistema. Ova grupa antropologa nastoje da ustanovi na koji način odnosi čoveka sa jedne i životne sredine, kulturnih normi, društvenih institucija i politike, sa druge strane, utiču na iskustvo zdravlja pojedinca ili neke društvene zajednice. Tako je u antropologiju uveden stav „da antropološka proučavanja medicinskih pitanja omogućavaju vrlo značajan uvid u odnos između individualnog iskustva i sociokulturnog poretka.”
U prvim decenijama 21. veka medicinska antropologija nastoji da prikaže načine na koje kultura oblikuje predstave o zdravlju i telu, kao i socijalnu produkciju medicinskih znanja i praksi.
Oblasti interesovanja savremene antropologije
urediMnogi autori danas smatraju da antropologija može značajno primeniti svoja znanja, rezultate proučavanja i kompetenciju u oblasti medicine i brige o zdravlju, jer su oblasti kojima se savremena medicinska antropologija bavi, sveobuhvatne:
- Širok dijapazon sociokulturnih fenomena poput biomedicine, etnomedicine, alternativnih i pluralističkih isceliteljskih modaliteta i procesa.
- Iskustva o bolestima i socijalni odnosi u vezi sa njima,
- Sociokulturni i istorijski uslovi koji obrazuju medicinske prakse i politike.
- Upotrebe i interpretacija farmaceutskih i biotehnoloških formi, ali i ispitivanje komercijalizacije i komodifikacije zdravlja i medicine.
- Socijalni i kulturni aspekti prenošenja bolesti i zaraza, naslednih i hroničnih bolesti,
- Različite upotrebe i mogućnosti privatnih i državnih resursa zdravstvene zaštite,
- Percepcija rizika, vulnerabilnosti i odgovornosti u domenu zdravstvene zaštite.
- faktori koji utiču na zdravlje, ishranu
- Promene u zdravstvenoj zaštiti i društvenoj organizaciji u okviru medicinskih sistema
- Promene u koncipiranju telesnosti.
- Primena kritički angažovane, ali i klinički relevantne antropologije.
Medicinska antropologija i komplementarna i alternativna medicinska praksa
urediKako se u nekim kontekstima alternativna i komplementarana medicina posmatra kao moderan oblik „narodne medicine“, koja se zasniva na analogiji: da se i u narodnoj kao i u savremenoj alternativnoj i komplementarnoj medicini osnovni principi lečenja zasnivaju na terapiji biljem, magijom i praksama utemeljenim na religijskim verovanjima, odnosno ezoteričnim znanjima, u ovu oblast istraživanja uključila se medicinska antropologija, kako bi zauzela svoj stav.[12]
Zato u tom smislu, današnji antropolozi nastoje da detaljnije ispitaju ulogu „narodne medicine” ili alternativne i komplementarne medicie u određenim sociokulturnim kontekstima, i istraže njen uticaj na populaciju koja se njome bavi ili je na bilo koji način koristi. Predmet njihove pažnje su takođe i iskustva te populacije, njeno percipiranje sebe i sveta, društvene uloge i pozicije.
Tako se kod pojedinih antropologa, javila želja, da pokušaju da izvrše klasifikaciju alternativnih medicinskih praksi.
- Vaskilampijina klasifikacija
Vaskilampi prava predlaže dvodimenzionalnu klasifikacionu šemu po kojoj se alternativna medicina deli prema načinu učenja, lečenja, prenošenja i prema svom sadržaju. Pri tome navodi da je teško napraviti jasne granice i da su klasifikacije uvek podložne variranju.
Po njoj isceliteljske prakse mogu biti prema načinu učenja, odnosno njihovog prenošenja (neke su sastavni deo postojećih narodnih znanja, te je način njihovog prenošenja neformalan, a neke se formalno uče u odgovarajućim obrazovnim centrima)
Prema svom sadržaju (neke su zasnovane na ezoteričnim sistemima verovanja, dok se druge razvijaju isključivo kroz empirijske procese eksperimentisanja).[13]
- Klajnmanova klasifikacija
Ovo je jedna od najuticajnijih klasifikacija u kojoj je Klajmane nastojao da grupiše alternativne isceliteljske prakse prema načinu prenošenja i „organizovanju“ medicinskog znanja, ukazujući na prirodu i stepen kognitivne distance odnosno, stepen deljenja eksplanatornog modela bolesti i isceliteljskih programa između iscelitelja i pacijenta. On isceliteljske prakse deli u tri sektora: profesionalni, folklorni i popularni.
1. Profesionalni sektor obuhvata i biomedicinu i one alterantivne terapije koje su profesionalno organizovane i institucionalizovane, ali čiji su sistemi znanja relativno udaljeni od postojećih, kulturno dominantnih.
2. Folklorni sektor se odnosi na takozvane stručnjake koji nisu ni profesionalizovani, niti institucionalizovani, ali njihovi sistemi znanja i praksi su bliski lokalnim konceptima zdravlja i bolesti.
3. Popularni sektor se sastoji od svega onoga što ljudi čine u nastojanju da se izbore sa zdravstvenim poremećajima, oslanjajući se na sopstvena viđenja mogućnosti za prevenciju ili lečenje bolesti.[14]
Definicija zdravlja
urediSvetska zdravstvena organizacija (SZO) 1948. godine definiše zdravlje,
„ | ... kao stanje potpunog fizičkog, mentalnog i društvenog blagostanja, a ne samo kao odsustvo bolesti i nemoći.[15] | ” |
Međutim, u biomedicinskoj praksi godinama je pretežno zanemarivan i uticaj sociokulturnih faktora ne samo na poimanje fenomena zdravlja / bolesti, već i na njihov tretman.
Klasična psihijatrija insistira u definiciji zdravlja na;
„ | ... postojanju univerzalnog jezgra bolesti, okruženog slojevima kulturnih i idiosinkretskih fenomena, čijim se uklanjanjem dolazi do osnovne bolesti koja je zajednička svim kulturama. | ” |
Dok klasična antropološki orijentisan kroskulturalna psihijatrija smatra;
„ | ...da su kulture samosadržajne monade koje se ne mogu upoređivati i da kulturne konvencije određuju ono što se definiše kao normalno ili abnormalno ponašanje sa svim daljim implikacijama. | ” |
Šta je zdravo („normalno”) a šta bolesno („nenormalno”)?
urediIstraživanja medicinske antropologije ukazuju na to da se mišljenje o tome šta je zdravo, „normalno“, a šta bolesno ili „nenormalno“, razlikuju od kulture do kulture. od naroda do naroda. Zato se uočava da nešto što jedna kultura smatra kao zdravo i „normalno” (telo, oblik ponašanja...) u nekoj drugoj kulturi je simptom ili znak bolesti. U skladu sa takvim određivanjem stanja (zdravo/bolesno), nastaju i posebni odnosi prema bolestima i bolesnicima, odnosno različiti oblici preventivnih, dijagnostičkih, terapeutskih i rehabilitacionih praksi.
Svi dosadašnji pokušaji definisanja pojma bolest i svega onoga što ovaj pojam označava, prilično su problematični jer je iskustvo bolesti najčešće promenjljivi i složeno, i zato ga je jako teško i u potpunosti izraziti i opisati samo terminima, poput ovih:mučnina, bol, nelagodnost, groznica...[16] U tom smislu i tumačenja simptoma bolesti i njenih uzroka variraju, u zavisnosti od različitih činilaca (bioloških, socijalnih, ekoloških i kulturoloških).
I pored toga što se se bolest i patnja kao fenomeni smatraju univerzalnim, ne može se reći i da su sve bolesti univerzalne i svuda prisutne jer su npr. neke su karakteristične samo za određene klimatsko - geografske regije.
Pojedini autori smatraju da su neke bolesti odraz socijalnog i kulturnog stanja pojedinih društava i da (bolesno) telo u tom smislu oslikava ili predstavlja odgovor na socijalne, klasne i rodne razlike, represiju, ekonomska, politička i religijska pitanja, životne i radne uslove, društvene norme i sl.[17]
Antropološke teorije o uzrocima bolesti
urediNajpoznatije klasifikacione šeme antropologa su delo Dž. Mardok, A. Jang i Dž. M. Foster.19
Teorija Džordža Mardoka
urediPo teoriji Džordža Mardoka bolesti se dele u dve osnovne kategorije:
Teorije o prirodnoj uzročnosti
urediPo shvatanju Džordža Mardoka u ovu grupu treba svrstati sve teorije o prirodnoj uzročnosti, koje mogu „izgledati“ razumno modernoj medicinskoj nauci:(npr. stres, infekcije, organski poremećaji i nesreće)
Teorije o natprirodnoj uzročnosti Džordža Merdoka
urediU ovu kategoriju po Džordžu Mardoku spadaju sve teorije o natprirodnoj uzročnosti koje biomedicina ne priznaje kao validne. One se, po njemu, mogu svrstati u tri grupe:
- Teorije o mističnoj uzročnosti bolesti (sudbina, zloslutne senzacije, zaraze i mistične kazne),
- Teorije o magijskoj uzročnosti bolesti (vradžbine i veštičarstvo),
- Teorije o animističkoj uzročnosti bolesti (gubitak duše, agresija duhova).[18]
Teorije Dž.M. Fostera
urediDž. M. Foster u razvrstavanju teorija oslanja se na kriterijume etiologije bolesti, i po njemu postoje dva osnovna tipa nezapadnih medicinskih sistema – naturalistički (naturalistic) i personalistički (personalistic).
Naturalistički sistem
urediU naturalističkim sistemima bolest se objašnjavauopštenim pojmovima koji se dovode u vezu sa hladnoćom, toplotom, vlagom, i naročito poremećajem balansa osnovnih elemenata u telu.S tim u vezi, ističe ovaj antropolog, i preventivna praksa podrazu-meva izbegavanje situacija i ponašanja koje bi mogle da prouzrokujubolest, a terapeutska intervencija je orijentisana ka uspostavljanjutelesne ravnoteže.
Personalistički sistem
urediU personalističkom sistemu Foster posmatra bolest kao poseban slučaj u objašnjavanju nesreća prouzrokovanh uplitanjem ljudskog (veštice ili vrača), neljudskog (zlog duha, predaka i sl) ili natprirodnog faktora (božanstva ili nekog drugog moćnog bića), a terapeutska intervencija se prvenstveno odnosi na utvrđivanje uzroka, odnosno uzročnika bolesti.[19]
Jangova klasifikacija
urediJangova klasifikacija teorija o bolestima kreće se u okviru podele na internalizujuće (internalizing) i eksternalizujuće (externalizing) sisteme.
Internalizujući sistemi
urediInternalizujući sistemi se odnose na fiziološka objašnjenja i interne mehanizme koji omogućavaju da se odrede simptomi bolesti i bolest na osnovu onoga što se dešava unutar tela obolelog, a terapeutske prakse zavise od sposobnosti iscelitelja da toj osobi povrati fiziološku ravnotežu (u ovu kategoriju bi mogla da se uklopi i zapadna medicina).
Eksternalizujući sistemi
urediPrema Jangovom mišljenju, eksternalizujući sistemi zavise od etioloških objašnjenja „ozbiljnih bolesti“ čiji se uzroci nalaze izvan tela obolelog, te tako bolest zapravo predstavlja „simptom poremećenih odnosa“.[20]
Napomene
urediIzvori
uredi- ^ M. Pavlović, Pojam bolesti u različitim medicinskim sistemima, GEI SANU, XLVIII, Beograd , 1999.
- ^ Ž. Romelić, Lj. Tojaga - Vasić, Neke karakterisitike alternativne medicine danas, u : Za zdravlje, Iz istorije narodne medicine i zdravstvene kulture, IV i V naučni skup Zaječar 1989. i 1997, Narodni muzej Zaječar i Zavod za zaštitu zdravlja Zaječar, 1999.
- ^ M. Malešević, „Dijeta, masovna ženska neuroza”, GEI SANU, XLVI, Beograd, 1997.
- ^ Grmek Mirko Dražen: U borbi za narodno zdravlje – izabrani članci Andrije Štampara (Zagreb: Medicinski Fakultet, 1966).
- ^ Romanucci-Ross L., Moreman D.E., Tancredi L.R.: The Anthropology of Medicine. 3rd Edition. (Wesport: Bergin Garvey, 1996).
- ^ Sargent C.F. and Johnson T.M.: Medical Anthropology: Contemporary Theory and Method. Revisted Edition (New York: New Praeger, 1996).
- ^ L. C. Garrro, Cultural Meaning, Explanation of Illness, and the Deve-lopment of Comparative Frameworks, Ethnology vol. 39, no 4, Special issue: Comparative research and Cultural Units , University of Pittsburgh, Fall 2000
- ^ A. Buckser The Emty Gesture: Tourette Syndrome and the Semantic Dimension of Illness, Ethnology , Vl 45, University of Pittsburgh, Fall 2006.
- ^ Anderson, R.: Magic, Science and Health (New York: Harcourt Brace & Company , 1996). 2. Baer Hans A., Merrill Singer i Ida Susser: Medical Anthropology and the World System. (London: Bergin and Garvey, 1997).
- ^ Good J. Byron: Medicine, rationality and experience – an anthropological perspective. (Cambridge: Cambridge University Press, 1994).
- ^ S. Živanović, Medicinska antropologija, pogledi i razmišljanja, A.R.K.A. Akademija nova, Beograd, 1997, 43-57.
- ^ Francine Saillant; Serge Genest (2005), Anthropologie médicale. Ancrages locaux, défis globaux (Medical anthropology. Local roots, global challenges) (in French), Quebec: Les presses de l'Université Laval, Ma. ISBN 978-2-233-00490-1
- ^ T. Vaskilampi, The role of alternative medicine: the Finnish experience, in: Complementary Medicine and the European Community, George Lewith and David Aldridge, eds. Saffron Walden: C. W. Daniel Co, 1991.
- ^ A. Kleinman, Indigenous systems of healing, Questions for proffesional, popular and folk care, y: Alternative Medicines: Popular and Policy Perspectives. J. Warren Almon, ed. London: Tavistock, 1984
- ^ Huber, M.; Knottnerus, J. A.; Green, L.; Horst, H. v. d.; Jadad, A. R.; Kromhout, D.; Leonard, B.; Lorig, K.; Loureiro, M. I.; Meer, J. W. M. v. d.; Schnabel, P.; Smith, R.; Weel, C. v.; Smid, H. (2011). „How should we define health?”. BMJ. 343: d4163. PMID 21791490. S2CID 19573798. doi:10.1136/bmj.d4163. hdl:1885/17067.
- ^ Buckser, Andrew, “ The Em r ty Gesture: Tourette Syndrome and theSemantic Dimension of Illn sburgh, 2007, 255-274
- ^ Sharma, Ursula, “Contextualizing Alternative Medicine: The Exotic,the Marginal and the Perfectly Mundane”, Anthropology Today, Vol.9, No.4 (Aug, 1993), Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ire-land, 15-18.
- ^ Murdock, G. Theories of Illness: A World Survey, Pittsburgh: University of Pittsburgh Press, 1980, prema: Garrro, C. Linda, “Cultural Meaning, Explanation of Illness, and the Development of Comparative Frameworks”, Ethnology vol. 39, no 4, Fal, str. 307
- ^ G. M. Foster, Disease Etiologies in Non-Western Medycal Systems, American Anthropologist 78, 1976.
- ^ Young, Allan (mart 1976). „Some Implications of Medical Beliefs and Practices for Social Anthropology”. American Anthropologist. 78 (1): 5—24. doi:10.1525/aa.1976.78.1.02a00020.
Literatura
uredi- A
- Aguirre Beltran, G. (1986) Antropología Médica. México, La Casa Chata.
- Albretch GL, Fitzpatrick R Scrimshaw S, (2000) Handbook of Social Studies in Health and Medicine. London, Sage.
- Anderson, Robert (1996) Magic, Science and Health. The Aims and the Achievements of Medical Anthropology. Fort Worth, Harcourt Brace.
- B
- Baer, Hans, Singer, Merrill, & Susser, Ida (2003)Medical Anthropology and the World System. Westport, CT, Praeger.
- Boixareu, RM (ed.) (2008) De la antropología filosófica a la antropología de la salud. Barcelona, Herder.
- Brown PJ, ed.(1998) Understanding and Applying Medical Anthropology. Mountain View.
- C
- Comelles, Josep M.; Dongen, Els van (eds.) (2002). Themes in Medical Anthropology. Perugia: Fondazione Angelo Celli Argo.
- Comelles, J.M. & Martínez-Hernáez, A.. 1993 Enfermedad, sociedad y cultura. Madrid: Eudema.
- D
- Dongen, Els; Comelles, Josep M. (2001). Medical Anthropology and Anthropology. Perugia: Fondazione Angelo Celli Argo.
- E
- Ember; Carol (ed.) 2004 Encyclopedia of Medical Anthropology : Health and Illness in the World's Cultures New York: Springer, 2004
- G
- Geest, Sjaak van der; Rienks, Ari (1998) The Art of Medical Anthropology. Readings. Amsterdam, Het Spinhuis. Universiteit van Amsterdam.
- Good, Byron, Michael M. J. Fischer, Sarah S. Willen, Mary-Jo DelVecchio Good (Editors) 2010 A Reader in Medical Anthropology: Theoretical Trajectories, Emergent Realities Wiley-Blackwell.
- Gray, A y Seale, C (eds.) (2001) Health and disease: a reader. Buckingham-Philadelphia, PA, Open University Press.
- P
- Robert A. Hahn and Marcia Inhorn (eds.) (2010) Anthropology and Public Health, Second Edition: Bridging Differences in Culture and Society
Oxford University Press.
- H
- Helman, Cecil (1994) Culture Health and Illness. An Introduction for Health Professionals. London: Butterworth-Heinemann (new Fifth ed.).
- J
- Janzen JM (2002) The Social Fabric of Health. An Introduction to MedicalAnthropology, New York, McGraw-Hill.
- Johnson, Thomas; Sargent, C. (comps.) (1992), Medical Anthropology. Contemporary Theory and Method (reedition as Sargent i Johnson, 1996). Westport, Praeger.
- L
- Lock, M & inh-Kim Nguyen (2010) An Anthropology of Biomedicine, Wiley-Blackwell
- Loustaunan MO, Sobo EJ. (1997) The Cultural Context of Health, Illness and Medicine. Westport, Conn.: Bergin & Garvey.
- M
- Martínez-Hernáez, A. (2008) Antropología médica. Teorías sobre la cultura, el poder y la enfermedad. Barcelona: Anthropos.
- Menéndez, Eduardo L. (2002) La parte negada de la cultura. Relativismo, diferencias y racismo. Barcelona: Bellaterra
- P
- Pool, R and Geissler, W. (2005). Medical Anthropology. Buckingham: Open University Press.
- Pizza, G. (2005) Antropologia medica. Saperi, pratiche e politiche del corpo. Roma: Carocci
- R
- Romannucci-Ross L, Moerman DE, Tancredi LR. (1991) The Anthropology of Medicine. From Culture to Method. (2nd ed. 1996) New York: Bergin & Garvey.
- S
- Saillant, Francine; Genest, Serge (2005) Anthropologie médicale. Ancrages locaux, défis globaux. Quebec, Les presses de l'Université Laval.
- Saillant, Francine; Genest, Serge (2007) Medical Anthropology. Regional perspectives and shared concerns. Malden, Ma, Blackwell.
- Samson C. (1999) Health Studies. A critical and Cross-Cultural Reader. Oxford, Blackwell.
- Singer, Merrill and Baer, Hans (2007) Introducing Medical Anthropology: A Discipline in Action. Lanham, AltaMira Press.
- T
- Trevathan, W, Smith, EO, McKenna JJ (1999) Evolutionary Medicine: an interpretation in evolutionary perspective. Oxford University Press
- Trevathan, W, Smith, EO, McKenna J (2007) Evolutionary Medicine and Health: New Perspectives. Oxford University Press.
- W
- Wiley, AS (2008) Medical anthropology: a biocultural approach. University of Southern California
Spoljašnje veze
uredi- Society for Medical Anthropology (jezik: engleski)
Molimo Vas, obratite pažnju na važno upozorenje u vezi sa temama iz oblasti medicine (zdravlja). |