Osma konferencija zagrebačke organizacije KPJ
Ovaj članak sadrži spisak literature, srodne pisane izvore ili spoljašnje veze, ali njegovi izvori ostaju nejasni, jer nisu uneti u sam tekst. |
Osma konferencija zagrebačke organizacije Komunističke partije Jugoslavije održana je u gostionici na Pantovčaku u Zagrebu u noći sa 25. na 26. februar 1928. godine.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f4/Kuca_zagrebacke_Osme_partijske_konferencije_KPJ.jpg/330px-Kuca_zagrebacke_Osme_partijske_konferencije_KPJ.jpg)
Konferencija je bila značajna po tome što je na njoj pobedila linija protiv frakcionaštva u KPJ i podržan je predlog da se uputi pismo Kominterni, koja bi svojim autoritetom uticala na nestanak frakcionaštva.
Pripreme za konferenciju
urediU toku 1927. i 1928. godine, najjače uporište antifrakcijske struje unutar KPJ postala je zagrebačka partijska organizacija, koja je bila jedna od najjačih organizacija KPJ u Jugoslaviji. U svom „Obrazloženju spora u KPJ“, napisanom za Kominternu u januaru 1928. godine, Đuro Đaković je dao analizu frakcijskih sukoba u KPJ, izloživši kritici i desnicu i levicu i tražeći da se aktiviše partijsko članstvo na konkretnim pitanjima političkog života.
U okviru priprema za Osmu konferenciju zagrebačke partijske organizacije došlo je do rascepa u Mesnom komitetu povodom izvešća većine njegovih članova, koju su činile pristalice levice i koji su se suprotstavljali zahtevima da se osudi ne samo desnica, nego i levica i kritički preispitaju političke pogreške i jedne i druge frakcije.
Rad konferencije
urediKonferencija je započela s radom 25. februara uveče, uz učešće 29 delegata partijskih ćelija kao i predstavnika Centralnog komiteta KPJ i Kominterne, a na njoj su podnesena dva izveštaja. U ime antifrakcijske manjine u Mesnom komitetu poseban izveštaj podneo je njegov organizacioni sekretar Josip Broz, koji je izražavao opšte antifrakcijsko raspoloženje u mesnim i pokrajinskim organizacijama Nezavisnih sindikata. Broz je podvrgao kritici frakcijaštvo, sektaštvo i koterijaštvo u radu KPJ u celini, te je jedinu mogućnost suzbijanja frakcionaštva video u njenom praktičnom radu u masama, povezivanju s industrijskim radnicima i podizanju ideološkog nivoa partijskog članstva.
Na Konferenciji je usvojen izveštaj Josipa Broza, i on je izabran za političkog sekretara novog Mesnog komiteta. U rezoluciji Konferencije odobren je njegov istup kao korak neophodan u borbi za sređivanje stanja u rukovodstvu ove partijske organizacije i u CK KPJ. Delegati konferencije su u tom duhu usvojili i posebne direktive svom delegatu za predstojeće savetovanje u Izvršnom komitetu Kominterne o stanju u rukovodstvu KPJ, po sadržaju suprotne direktivama koje je krajem 1927. bio usvojio CK KPJ.
Ocenjena je politički štetnom aktivnost i desne i leve frakcije. Prva je osuđena zato što je pokušala da nacionalnu borbu prenese u sindikalni pokret, nastojeći da se u svom radu što više stavi iznad partije, a druga jer nije uspela da aktiviše KPJ i organizuje nijednu centralizovanu akciju čak ni za izbore, niti je svoju pravilnu političku liniju koristila za pravovremeno reagovanje partije na važne političke odgađaje, nego se ograničila na borbu u vođstvu umesto da tu liniju prenese u mase. Predloženo je da se KPJ organizaciono učvrsti, između ostalog da se stvori jedno sposobno nefrakcijsko Centralno rukovodstvo.
Odluke Osme konferencije zagrebačke partijske organizacije bile su klica nove partijske politike i novih metoda rada, usmerenih protiv oportunizma i sektaštva unutar KPJ.
Literatura
uredi- Enciklopedija hrvatske povijesti i kulture. „Školska knjiga“, Zagreb 1980. godina.
- Istorija Saveza komunista Jugoslavije. Izdavački centar „Komunist“, „Narodna knjiga“, „Rad“, Beograd 1985. godina.