Henrik Stefens
Henrik Stefens (nem. Henrik Steffens; Stavanger, 2. maj 1773 − Berlin, 13. februar 1845), bio je nemački filozof, naučnik i pesnik . [1] [2] [3]
Detinjstvo, obrazovanje i predavanja
urediRođen je u Stavangeru . Sa četrnaest godina otišao je sa roditeljima u Kopenhagen, gde je studirao teologiju i prirodne nauke . 1796. predavao je na Univerzitetu u Kilu, a dve godine kasnije otišao je Univerzitet Fridrih Šiler da prouči prirodnu filozofiju Fridriha fon Šelinga. Otišao je u Frajburg 1800. godine i tamo je potpao pod uticaj Abrahama Gotloba Vernera.
Nakon dve godine vratio se u Kopenhagen, a priča se da je on uveo nemački romantizam u Dansku 1802. godine sa devet predavanja održanih na Elers Kolegium, kasnije objavljenim kao Uvod u filozofska predavanja. Ova predavanja bila su veliki uspeh i izvor inspiracije za danski romantizam. Njima su prisustvovali mnogi koji su kasnije postali vodeći danski mislioci, poput Elenšlagera i Grundtviga. Fridrih Šlejermahera toliko je pogodila njihova izvrsnost, da je bezuspešno nastojao da Stefens dobije katedru na novom berlinskom univerzitetu 1804. godine, kako bi njegova naučna odeljenja bila podržana u naučnom odeljenju.
Stefens kao profesor i teorije
urediUprkos - ili možda zbog - jakom uticaju njegovih predavanja, danske vlasti to nisu pozdravile. Vratio se u Nemačku i preuzeo profesorsku katedru na Univerzitetu u Haleu 1804. godine, da bi se povremeno vratio u Dansku. Tokom bitke za Lajpcig (1813.) upisao se u prusku vojsku kao potporučnik, a bio je prisutan prilikom zauzimanja Pariza naredne godine. Bio je profesor fizike u Vroclavu od 1811 do 1832, kada je prihvatio poziv u Berlin .
Stefens je bio jedan od takozvanih "filozofa prirode", prijatelj i pristalica Šilinga i Šlejermahera. Više od oba ove dvojice mislilaca bio je upoznat sa otkrićima moderne nauke i na taj način je mogao da ispravi ili izmeni maštovite spekulacije Šilinga. Smatrao je da je glavni princip kroz prirodu i intelektualni život glavni princip individualizacije . Kako se organizmi povećavaju u stepenu razvoja, što su oštriji i jasniji postali njihovi obrisi, to su im individualnosti jasnije. Ovaj princip nastojao je da izvuče iz svog znanja geologije, za razliku od Lorenca Okena, koji je istu teoriju razvio na biološkim osnovama. Njegov uticaj je bio značajan, i Šiling i Šlejermahera su izmenili svoje teorije u skladu sa njegovim naučnim zaključcima.
Njegova glavna naučna i filozofska dela su:
- Beiträge zur inneren Naturgeschichte der Erde (1801)
- Grundzuge der philosophischen Naturwissenschaft (1806)
- Anthropologie (1824)
- Ueber die idee der Universitäten (1835)
- Ueber geheime Verbindungen auf Universitaten (1835)
- Karikaturen des Heiligsten (1819–1821)
- Wie ich wieder Lutheraner wurde und was mir das Luthertum ist (1831)
- Von tIer falschen Theolegie und dem wahren Glauben (new ed., 1831)
- Die Familien Walseth and Leith (1827)
- Die vier Norweger (1828)
- Malcolm (1831)
Tokom poslednjih pet godina svog života napisao je autobiografiju, Was ich erlebte, a posle njegove smrti objavljen je njegov Nachgelassene Schriften (1846). Vidi Tietzen, Zur Erinnerung an Steffens; Petersen, Henrik Steffens (nemački prevod, 1884); Dilthey, Leben Schleiermachers .
Nasleđe
urediProfesora Henrika Stefensa, imenovanog za profesora katedre na Univerzitetu Humboldt u Berlinu za oblast humanističkih i društvenih nauka, finansira Vlada Norveške, a zajednički im upravljaju Univerzitet Humboldt i Univerzitet u Oslu . Profesor je uspostavljen u vezi sa državnom posetom nemačkog predsednika Romana Hercoga 1998. godine u Norveškoj, na inicijativu Luci Smit, rektora Univerziteta u Oslu. [4] Svrha profesora je promovisanje akademske saradnje između Norveške i Nemačke na poljima humanističkih i društvenih nauka, "u duhu Henrika Stefensa". To je jedna od devet imenovanih stolica na Univerzitetu Humboldt. [5]
Profesor je domaćin Odseka za studije severne Evrope na Humboldtovom univerzitetu, koji se nalazi u blizini Unter den Linden . Na odeljenju je takođe i profesor Dag Hamaršeld, koje finansira švedska vlada. [6]
Spisak profesora Henrika Stefensa
urediReference
uredi- ^ literaturkritik.de, Von Redaktion. „Zwischen Elektrisiermaschine und Elysium: Zur romantischen Nachbarschaft von Literatur und Naturforschung - : literaturkritik.de”. literaturkritik.de (na jeziku: nemački). Pristupljeno 2017-08-15.
- ^ Stewart, Jon Bartley (2009). Kierkegaard and His Danish Contemporaries: Philosophy, politics and social theory (na jeziku: engleski). Ashgate Publishing, Ltd. ISBN 9780754668725.
- ^ Steffens, Henrik (1801). Beyträge zur innern Naturgeschichte der Erde (na jeziku: nemački). Craz.
- ^ Henrik Steffens, Humboldt University
- ^ Henrik Steffens - Norges bortblåste laurbærblad, Uniforum
- ^ „Struktur des Nordeuropa-Institutes”. Arhivirano iz originala 01. 07. 2019. g. Pristupljeno 13. 03. 2020.
- ^ Fra Berlin til Tullins løkke, Dagbladet, 21 August 2005
- ^ „Janke Klok”. Arhivirano iz originala 16. 02. 2020. g. Pristupljeno 13. 03. 2020.
- javnom vlasništvu: Chisholm, Hugh, ur. (1911). „Steffens, Henrik”. Encyclopædia Britannica (na jeziku: engleski). 25 (11 izd.). Cambridge University Press. str. 870. Ovaj članak uključuje tekst iz publikacije koja je sada u
Spoljašnje veze
uredi- Istorija literature skandinavskog severa Frederik Vinkel Horn, Rasmus B. Anderson, Objavio SC Griggs and compani, 1883. str. 231ff Dobavljeno 02.05.2011
- Autobiografija Hajnrika Stefensa, p, 444ff The Boston review, 3.izdanje, John M. Whittemore and Co., 1863 Retrieved 2011-06-03