Голијат бубе
Голијат бубе или бубе голијати су неке од пет врста из рода Goliathus. Представљају највеће инсекте на Земљи, у погледу величине, масе и тежине.[1][2] Они су чланови подпородице Cetoniinae, у оквиру породице Балегари.[1] Голијат бубе се могу наћи у многим афричким тропским шумама[1] где се хране првенствено соком и воћем.[1][2] Мало се зна о циклусу ларви у дивљини, али у заточеништву су успешно узгајане од јаја до одраслих користећи храну богату протеинима, попут комерцијалне хране за мачке и псе. Величина мужјака износи 60—110 mm, а женки 50—80 mm и може досећи тежину до 80—100 g у фази ларве, иако су одрасли само око половине ове тежине. Женке се крећу од тамносмеђе до свиленкасто беле, а мужјаци су обично смеђе/беле/црне или црно/беле.[1]
Голијат бубе | |
---|---|
![]() | |
Научна класификација ![]() | |
Домен: | Eukaryota |
Царство: | Animalia |
Тип: | Arthropoda |
Класа: | Insecta |
Ред: | Coleoptera |
Натпородица: | Scarabaeoidea |
Породица: | Scarabaeidae Lamarck, 1801. |
Врсте
уредиПостоји шест врста голијат буба,[3] са неколико различитих подврста и облика које су само делимично описане:
Животни циклус
уредиЛарве имају већу потребу за храном богатомпротеинима од већине других родова.[1][2] Неопходна им је подлога од донекле навлаженог, распаднутог лишћа и дрвета како би се створио погодан медијум за раст ларви.[2] Младе ларве (први ступањ) ће појести део овог материјала. Чак и под оптималним условима, ларвама је потребно неколико месеци да потпуно сазру због велике величине коју постижу. Способни су нарасти до 250 mm у дужину и тежину већу од 100 g.[2] Када се достигне максимална величина, ларва гради прилично танкозидну, очврснуту ћелију песковитог тла у којој ће створити лутку и метаморфозирати до одраслог стања.[2] Када се изградња заврши, ларва се трансформише у фазу између стадија ларве и одрасле.[2] Током трајања лутке, ткива инсеката се разграђују и поново организују у облик одрасле бубе. Након што се метаморфоза заврши, инсект одбацује кожу лутке и пролази кроз период хибернације као одрасла буба до краја сушне сезоне.[2] Када кише почну, отвара лутку, лоцира партнера и читав животни циклус почиње изнова. Одрасле бубе се хране материјалима богатим шећером, посебно соком дрвећа и воћем.[1] У условима заточеништва, одрасли понекад могу да живе око годину дана након изласка из ћелија лутке.[2] Век трајања у дивљини је у просеку краћи због фактора као што су предатори и временске прилике. Одрасла фаза концентрише се искључиво на репродукцију, а када се ова функција изврши, време одрасле бубе је ограничено, што важи и за велику већину других врста инсеката.
Опис
уредиТела голијат буба се састоје од густог хитина егзоскелета, који штити њихове органе. Као и већина буба, они имају ојачана предња крила (звана покрилце) која делују као заштитни покривач за њихова стражња крила и трбух. За летење користе само задња крила. Када их не користе, држе их потпуно пресавијена испод покрилца. Свака од ногу буба завршава се у пар оштрих канџи, које користе за захват при пењању на стабла и гране дрвећа. Мужјаци имају рог у облику Y на глави, који се користи у биткама са другим мужјацима око места храњења или партнера. Женкама недостају рогови и уместо тога имају клинасту главу која помаже при закопавању приликом полагања јаја. Поред величине, голијат бубе су упечатљиво шарене; истакнуте ознаке заједнички за све врсте су оштро супротне црне вертикалне пруге на груднима, а различите врсте се могу бити веома поуздано разликовати на основу њихове препознатљиве мешавине боја и дезена.[1]
Референце
уреди- ^ а б в г д ђ е ж „Goliathus - The African Goliath Beetles”. www.naturalworlds.org. Приступљено 2021-09-04.
- ^ а б в г д ђ е ж з Karl Meyer Goliathus Breeding Manual
- ^ „Browse”. COL. Приступљено 2021-09-04.
- ^ „Goliathus albosignatus kirkianus”. beetlespace.wz.cz. Приступљено 2021-09-04.
- ^ „Goliathus (Goliathus) cacicus (Olivier, 1789) | COL”. www.catalogueoflife.org. Приступљено 2021-09-04.
- ^ „Goliathus goliathus”. beetlespace.wz.cz. Приступљено 2021-09-04.
- ^ „Goliathus (Argyrophegges) kolbei (Kraatz, 1895) | COL”. www.catalogueoflife.org. Архивирано из оригинала 12. 08. 2021. г. Приступљено 2021-09-04.
- ^ „Goliathus orientalis”. beetlespace.wz.cz. Приступљено 2021-09-04.
Литература
уреди- Lachaume, Gilbert (1983). „Goliathini 1”. The Beetles of the World (volume 3 изд.). Venette: Sciences Nat.
Спољашње везе
уредиМедији везани за чланак Голијат бубе на Викимедијиној остави