Доктор Ху (2. сезона)
Друга сезона британске научнофантастичне телевизијске серије Доктор Ху првобитно је емитована на ББЦ1 између 1964. и 1965. Сезона је почела 31. октобра 1964. серијалом Планета дивова, а завршила се са серијалом Умешач времена 24. јула 1965. Као и код прве сезоне, продукција је била под надзором прве продуценткиње ББЦ-а Верити Ламберт. Уредник серије Дејвид Витакер наставио је да се бави сценаријима и причама током ране продукције, а потом је то предао Денису Спунеру када је сезона почела да се емитује. Спунер је касније напустио своју улогу до краја сезоне, а заменио га је Доналд Тош у последњем серијалу. До краја сезоне, Ламбертова је била једини преостали члан продукције из екипе одговорне за стварање серије.
Доктор Ху (2. сезона) | |
---|---|
![]() | |
Серија | Доктор Ху |
Држава | ![]() |
Мрежа | ББЦ |
Премијерно приказивање | 31. октобар 1964. — 24. јул 1965. |
Број епизода | 39 |
Претходна сезона | 1. сезона |
Следећа сезона | 3. сезона |
У сезони је наставио да глуми Вилијам Хартнел као прва инкарнација Доктора, ванземаљца који путује кроз време и простор у свом ТАРДИС-у који споља изгледа као британска полицијска кутија. Керол Ен Форд је наставила своју улогу докторове унуке Сузан Форман која му је сапутница поред својих школских наставника Ијана Честертона и Барбаре Рајт које тумаче Вилијам Расел и Џеклин Хил. Фордова је напустила серију након епизоде Температура паљења, а заменила ју је Морин О'Брајен као Вики у епизоди Моћни непријатељ. Пред крај сезоне, Расел и Хилова такође одлазе у епизоди Планета одлуке, а замењује их Питер Пурвс као Стивен Тејлор у истој епизоди. Хартнел је остао једини члан изворне глумачке поставе.
Девет серијала је написало шест сценариста: Витакер, Спунер, Луис Маркс, Тери Нејшн, Бил Стратон и Глин Џоунс. Ламбертова је радила са уредницима прича како би серија била свежа, покушавајући нове путеве као што су хумористички и псеудоисторијски садржаји. Серијале су углавном режирали редитељи повратници Мервин Пинфилд, Ричард Мартин и Кристофер Бери. Изузетак је Даглас Камфилд који је радио као помоћник у продукцији режисера Вариса Хусеина током прве сезоне. Прва два серијала су снимана од августа до октобра 1964. у истом производном блоку као и прва сезона. Остатак сезоне је почео да се снима у децембру 1964. године и трајао је отприлике седам месеци, са седмичним снимањем углавном у студију "Риверсајд" или Телевизијском центру ББЦ.
Прву епизоду је погледало 8,4 милиона гледалаца, што се сматра снажним дебијем сезоне. Серијал Најезда Далека на Земљу је пратило додатних четири милиона гледалаца, а серија је достигла рекорд од 13,5 милиона гледалаца за епизоду Планета мрежа. Сезона је добила углавном позитивне критике, са похвалама упућеним сценаријима и представама, посебно Хартнелу и Хиловој, иако су неке приче и специјални ефекти критиковани. Последње сцене Фордове, Расела и Хилове добиле су посебне похвале због свог осећајног утицаја. ББЦ је избрисао неколико епизода између 1967. и 1969. године, иако је већина на крају откривена и пронађена. Од укупно 39 епизода, недостају само две епизоде серијала Крсташки ратови. Серије су добиле неколико ВХС и ДВД издања, као и нове романе, а блу-реј комплет за сезону је објављен 2022.
Улоге
уредиГлавне
уреди- Вилијам Хартнел као Први Доктор
- Керол Ен Форд као Сузан Форман (епизоде 1−9)
- Морин О'Брајен као Вики (епизоде 10−39)
- Вилијам Расел као Ијан Честертон (епизоде 1−35)
- Џеклин Хил као Барбара Рајт (епизоде 1−35)
- Питер Пурвс као Стивен Тејлор (епизоде 36−39)
Гост
уреди- Питер Пурвс као Стивен Тејлор (епизода 35)
Епизоде
уредиБр. еп. (укупно) | Бр. еп. (у сезони) | Наслов | Редитељ | Сценариста | Премијера | Гледаност у Британији (милиони) |
---|---|---|---|---|---|---|
43 | 1 | "Планета дивова" | Мервин Пинфилд | Луис Маркс | 31. октобар 1964. | 8.40 |
Када се ТАРДИС покварио, а врата се отворила у временском вртлогу, путници и њихов брод се смањују до величине инсеката. Када су стигли на Земљу, откривају убилачку заверу која укључује нови инсектицид - али како да зауставе злочин у свом минијатуризованом стању? | ||||||
44 | 2 | "Опасно путовање" | Мервин Пинфилд | Луис Маркс | 7. новембар 1964. | 8.40 |
Ијан и Барбара су случајно одведени у Смитерсову лабораторију и, док се Доктор и Сузан суочавају са опасним путовањем да дођу до њих, они су сведоци смртоносних дејстава ДН6 из прве руке. | ||||||
45 | 3 | "Криза" | Даглас Камфилд | Луис Маркс | 14. новембар 1964. | 8.90 |
Доктор и његови пријатељи се суочавају са трком са временом како би разоткрили Форестерове планове и вратили се у нормалну величину пре него што Барбара подлегне дејствима ДН6. | ||||||
46 | 4 | "Крај света" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 21. новембар 1964. | 11.40 |
Ијан и Барбара верују да се ТАРДИС коначно вратио у њихов савремени Лондон, али убрзо откривају знаке куге и рата. Њихови стари непријатељи Далеци напали су Земљу у 22. веку. Раздвојени и борећи се за своје животе, путници морају покушати да помогну преосталим људима и збаце окрутну тиранију Далека. | ||||||
47 | 5 | "Далеци" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 28. новембар 1964. | 12.40 |
Доктор и Ијан бивају одведени у Далек тањир док се Сузан и Барбара придружују побуњеницима у планирању напада. | ||||||
48 | 6 | "Дан обрачуна" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 5. децембар 1964. | 11.90 |
Доктор успева да побегне из Далек тањира и сретне се са Сузан и Дејвидом, али Ијан остаје заробљен на броду. У међувремену, Барбара и њени нови пријатељи суочавају се са опасним путовањем кроз Лондон. | ||||||
49 | 7 | "Крај сутрашњице" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 12. децембар 1964. | 11.90 |
Док Сузан и Дејвид покушавају да нађу излаз из Лондона, Ијан и Лари се убацују у руднике Далека. | ||||||
50 | 8 | "Будни савезник" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 19. децембар 1964. | 11.90 |
Докторова скупина истражује централну контролу Далека у Бедфордширу, док покушај Барбаре и Џени да дођу до ње бивају избачени из колосека када су издани. | ||||||
51 | 9 | "Тачка паљења" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 26. децембар 1964. | 12.40 |
План Далека да претворе Земљу у огромни свемирски брод и збришу њене становнике ближи се крају, а Доктор и његови пријатељи се суочавају са трком са временом како би их спречили да униште језгро планете. | ||||||
52 | 10 | "Моћни непријатељ" | Кристофер Бери | Дејвид Витакер | 2. јануар 1965. | 12.00 |
На планети Дидо, монструозни Кокилион терорише Бенета и Вики, једине преживеле у срушеном свемирском броду. Када је ТАРДИС слетео, Доктор, Ијан и Барбара се удружују са Вики да открију шта Кокилион крије. | ||||||
53 | 11 | "Очајне мере" | Кристофер Бери | Дејвид Витакер | 9. јануар 1965. | 13.00 |
Доктор и Ијан стижу до срушеног свемирског брода и састају се са Барбаром и Вики где Доктор открива истину о Кокилиону. | ||||||
54 | 12 | "Трговци робљем" | Кристофер Бери | Денис Спунер | 16. јануар 1965. | 13.00 |
Путници одлучују да оду на одмор у близини старог Рима, али после месец дана Доктор постаје немиран. Он и Вики одлучују да посете Рим, а док их није било, трговци робљем отимају Ијана и Барбару. Међутим, сви путеви воде у Рим, а путници се налазе у немилости и немилосрдности државног цара Нерона. | ||||||
55 | 13 | "Сви путеви воде у Рим" | Кристофер Бери | Денис Спунер | 23. јануар 1965. | 11.50 |
Док се Доктор и Вики састају са Нероном, Барбара је одведена у Рим да би била продата док је Ијан приморан да ради као роб на галији. | ||||||
56 | 14 | "Завера" | Кристофер Бери | Денис Спунер | 30. јануар 1965. | 10.00 |
Ијан и Делос су приморани да се боре једни против другог за своју слободу док Доктор мора да наступа за Неронов двор. | ||||||
57 | 15 | "Пакао" | Кристофер Бери | Денис Спунер | 6. фебруар 1965. | 12.00 |
Ијан и Делос успевају да побегну из Севчерије, а Тавије пристаје да помогне Барбари да им се поново придружи. Докторови покушаји да избегне да буде бачен лавовима ненамерно доводе до тога да Нерон одлучује да запали Рим. | ||||||
58 | 16 | "Планета мрежа" | Ричард Мартин | Бил Стратон | 13. фебруар 1965. | 13.50 |
ТАРДИС је привучен од стране тајанствене силе и слеће на ванземаљску планету Вортис. Тамо се Доктор, Ијан, Барбара и Вики налазе ухваћени у рату између зле силе познате као "Анимус", њених савезника Зарбија сличних мравима и рода Меноптра налик лептиру и њихових савезника подземних Оптера. | ||||||
59 | 17 | "Зарбији" | Ричард Мартин | Бил Стратон | 20. фебруар 1965. | 12.50 |
Доктора, Ијана и Вики заробљавају Зарбији док се Барбара сусреће са лептирићима Меноптера који покушавају да поврате планету. | ||||||
60 | 18 | "Бекство у опасност" | Ричард Мартин | Бил Стратон | 27. фебруар 1965. | 12.50 |
Доктор је приморан да сарађује са Анимусом, али Ијан користи прилику да покуша да побегне. | ||||||
61 | 19 | "Кратер од игала" | Ричард Мартин | Бил Стратон | 6. март 1965. | 13.00 |
Ијана и Врестина заробљавају подземне Оптере док Барбара и њени савезници Меноптери покушавају да побегну из логора робова. | ||||||
62 | 20 | "Најезда" | Ричард Мартин | Бил Стратон | 13. март 1965. | 12.00 |
Барбара и преживели Меноптере налазе се у храму светлости док Доктор и Вики покушавају да побегну преузимајући контролу над Зарбијима. | ||||||
63 | 21 | "Средиште" | Ричард Мартин | Бил Стратон | 20. март 1965. | 11.50 |
Доктор и Вики су одведени испред Анимуса, али изоптоп је остављен у лабораторији. Једина нада у победу лежи у Барбари и њеним савезницима Меноптерама. | ||||||
64 | 22 | "Лав" | Даглас Камфилд | Дејвид Витакер | 27. март 1965. | 10.50 |
ТАРДИС слеће у Свету земљу током Трећег крсташког рата и посада помаже да се Ричард Лавље Срце спаси из заседе, али Барбара је заробљена и изведена пред Саладина. | ||||||
65 | 23 | "Витез од Џафе"† | Даглас Камфилд | Дејвид Витакер | 3. април 1965. | 8.50 |
Док су Доктор, Ијан и Вики увучени у интриге двора краља Ричарда, Барбара мора да се носи са нестрпљивим Саладином и осветољубивим Ел Акиром. | ||||||
66 | 24 | "Коло среће" | Даглас Камфилд | Дејвид Витакер | 10. април 1965. | 9.00 |
Барбара се удружује са човеком чије је људе Ел Акир побио док су Доктор и Вики ухваћени у Ричардов план да понуди руку своје сестре Саладиновом брату. | ||||||
67 | 25 | "Господари рата"† | Даглас Камфилд | Дејвид Витакер | 17. април 1965. | 9.50 |
Ијан креће са невољним саучесником да спасе Барбару из Ел Акирове палате док Доктор и Вики покушавају да избегну сумње грофа од Лестера. | ||||||
68 | 26 | "Свемирски музеј" | Мервин Пинфилд | Глин Џоунс | 24. април 1965. | 10.50 |
ТАРДИС стиже на планету која је претворена у свемирски музеј, али Доктор и његови пријатељи су збуњени када су се нашли ван фазе са својим окружењем. | ||||||
69 | 27 | "Размере времена" | Мервин Пинфилд | Глин Џоунс | 1. мај 1965. | 9.20 |
Путници се сада враћају на прави временски пут, а Доктор и његови пријатељи морају да раде како би избегли будућност коју су сами видели. | ||||||
70 | 28 | "Потрага" | Мервин Пинфилд | Глин Џоунс | 8. мај 1965. | 8.50 |
Пошто је Доктор нестао, Ијан, Барбара и Вики се налазе у опасности од Морока док Ксерони такође покушавају да ступе у спој са њима. | ||||||
71 | 29 | "Завршна фаза" | Мервин Пинфилд | Глин Џоунс | 15. мај 1965. | 8.50 |
Док Ијан покушава да натера Лобоса да пусти Доктора из музеја, Вики се придружује Ксеронима у покушају да набави оружје потребно за покретање револуције против окупатора. | ||||||
72 | 30 | "Крвници" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 22. мај 1965. | 10.00 |
Доктор је набавио визуелизатор времена и простора који има ТВ екран који може да приказује сцене из прошлости по наруџби. Изабрани су Линколн, Шекспир и Битлси. Скупина је слетела на неплодну планету са два сунца и раздвојила се. Пешчана олуја доводи до тога да Доктор и Барбара губе ТАРДИС, Ијан и Вики се сусрећу са чудовиштем налик хоботници, а Далеци стижу, још увек у потрази за њима. | ||||||
73 | 31 | "Смрт времена" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 29. мај 1965. | 9.50 |
Док Ијану и Вики прети звер из блата, Доктор и Барбара се састају са Аридијанцима којима је наређено да их предају Далецима. | ||||||
74 | 32 | "Лет кроз вечност" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 5. јун 1965. | 9.00 |
Покушаји посаде ТАРДИС-а да побегну од Далека одвели су их до врха Царске државне зграде и једрењака из 19. века. | ||||||
75 | 33 | "Путовање у ужас" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 12. јун 1965. | 9.50 |
ТАРДИС слеће у уклету кућу где се Доктор и његови пријатељи суочавају са Дракулом и Франкенштајновим чудовиштем, а онда се појављују Далеци. | ||||||
76 | 34 | "Смрт Доктора Хуа" | Ричард Мартин | Тери Нејшн | 19. јун 1965. | 9.00 |
Како је Вики заробљена на времеплову Далека, Доктор, Ијан и Барбара одлучују да се заузму на планети Механус. | ||||||
77 | 35 | "Планета одлуке" | Ричард Мартин[N 1] | Тери Нејшн | 26. јун 1965. | 9.50 |
Доктор и његови пријатељи су одведени у Механоидни град, али њихови проблеми су далеко од краја, поготово јер Далеци крећу у напад. | ||||||
78 | 36 | "Посматрач" | Даглас Камфилд | Денис Спунер | 3. јул 1965. | 8.90 |
Доктор, Вики и Стивен Тејлор одлазе у Енглеску у 1066. али нешто не изгледа у реду међу којима су савремени изуми попут грамафона и струје. Да ли постоји и други путник кроз време? | ||||||
79 | 37 | "Монах који се мешао у временске токове" | Даглас Камфилд | Денис Спунер | 10. јул 1965. | 8.80 |
Доктора држе у монаховом затвору, а Стивенова и Викина потрага за њим их доводи у саксонско село. Али већа опасност прети када је стигла скупина викиншких напада. | ||||||
80 | 38 | "Надмудривање" | Даглас Камфилд | Денис Спунер | 17. јул 1965. | 7.70 |
Доктор успева да побегне из своје ћелије и добије предност над монахом, али његови планови су поремећени када су Свен и Улф стигли у манастир. | ||||||
81 | 39 | "Шах-мат" | Даглас Камфилд | Денис Спунер | 24. јул 1965. | 8.30 |
Доктор коначно открива шта монах смера и мора да се креће брзо како би спречио свог противника да промени ток историје. |
^† Изгубљена епизода.
Продукција
уредиРазвој
уредиШеф драме ББЦ-а и један од твораца серије, Сидни Њумен, послао је допис шефу програма Доналду Бејверстоку 20. маја 1964. у којем предлаже шестонедељну паузу у емитовању након завршетка седмог серијала Сензорити у августу 1964.[3] Бејверсток је накнадно одобрио четворонедељну паузу после осмог серијала Владавина терора у септембру.[4] Ова пауза је значила да су последња два серијала првог 52-недељног производног блока серије — Планета дивова и Најезда Далека на Земљу — одложена до почетка друге сезоне.[5] Четворонедељна пауза је касније постала шест недеља, а премијера је заказана за 31. октобар 1964.[6] У августу 1964. продуценткиња Верити Ламберт је покушала да добије коначан одговор о томе да ли ће серија бити обновљена за други блок продукције.[7] Дана 14. августа, Бејверсток је пристао на 13 недеља, уз могућност додатних 13. [8] Дана 21. августа пристао је на пуних 26 недеља,[9] а у јануару 1965. продужио их је на 35, са још четири епизоде које су додате другој сезони, а последњих пет задржаних за следећу сезону.[10] Током продукције серијала Најезда Далека на земљу — краја првог производног блока — придружени продуцент Мервин Пинфилд је напустио програм, а даље је био заслужан до краја четвртог серијала сезоне. Пинфилдова улога није замењена, пошто се Ламбертова усталила на њеном месту и више јој није био потребан помоћник.[11] До краја сезоне, Ламбертова је била једина преостала чланица продукције из екипа одговорне за стварање серије.[12]
Улоге и ликови
уредиДана 12. марта 1964, трговачки лист Телевизија данас објавио је да ће Керол Ен Форд напустити своју улогу Сузан Форман на крају свог уговора — на крају првог продукцијског блока, након епизоде Тачка паљења — због свог незадовољства развојем лика.[13] Уредник серије Дејвид Витакер је желео јак разлог за Сузанин одлазак.[14] У јуну 1964, шеф серијала Доналд Вилсон је разматрао наставак серије без лика Барбаре Рајт и са млађом глумицом за Сузан.[15] У августу 1964. Ламбертова је поставила Памелу Френклин као Џени (првобитно познату као Саида) у серијалу Најезда Далека на Земљу да замени Фордову као Сузан.[16] Неколико дана касније, лик је преписан како би постао мања улога, а нови пратилац ће бити представљен у следећем серијалу. Френклинова више није била у трци за ту улогу.[17] Режисер Ричард Мартин је питао Ен Дејвис, која је на крају добила улогу Џени, да ли ће бити доступна као редовна чланица глумачке екипе, али није могао да понуди ту улогу.[18](06:21) Ламбертова је затражила тестирање камере за Морин О'Брајен и Дениз Апсон да би приказале Вики, нову пратиљу. Њих две су биле на аудицији 14. септембра 1964. у Телевизијском центру ББЦ-а, а О'Брајенова је на крају добила улогу.[19] О'Брајенова је управо изашла из драмске школе када је добила улогу Вики.[20](3:33) То је био њен први телевизијски глумачки посао.[19]
Дана 14. августа 1964, Бејверсток је затражио од Ламбертове да обнови уговоре са Вилијамом Хартнелом, Вилијамом Раселом и Џеклин Хил — за њихове улоге Доктора, Ијана Честертона и Барбаре Рајт — на додатних 13 недеља.[8] До 19. августа, Ламбертова је забележила одговоре: Хартнелл је одбио понуду, желећи 26 недеља и 250 гвинеја по епизоди (повећање од 25), Расел би прихватио да му се повећа хонорар да би једнак као Хартнелов (повишица од приближно 75 гвинеја), а Хилова би прихватила плату од 200 гвинеја (повећање од 95).[21] Бејверсток је препоручио да Ламбертова упозори троје глумаца у вези са њиховим захтевима, али се убрзо повукао из расправе, тражећи од Ламбертове да се уместо тога посаветује са шефом серије Елвином Џоунсом.[22] Ламбертова је рекла да би била вољна да прихвати Хартнелов захтев ако се серија обнови на 26 недеља уместо на 13, али је напоменула да Раселу и Хиловој може бити понуђена повишица само између 10 и 25 фунти (што је једнако 216 фунти и 539 фунти у 2021.) по епизоди.[23]
Претпоследњи серијал сезоне Потера означава последње редовно појављивање Расела и Хилове. Њихов одлазак је најављен 1. априла 1965. Расел је објаснио да је маштовитост нестала и да је желео да поново уђе у комедије и позоришне представе, а Хилова је рекла да је „Било сјајно забавно, али не може довека“.[24] Своје одлуке су доносили независно и дали продужено обавештење Ламбертовој. Хартнел је био веома узнемирен њиховим одлукама јер је постао једини члан изворне глумачке поставе који је остао у серији па су и он и Ламбертова покушали да их убеде да остану.[24] Ламбертова је на крају одлучила да Ијан и Барбара оду истовремено, на благо романтичан начин.[24] Питер Пурвс је добио улогу новог пратиоца Стивена Тејлора пошто је задивио Хартнела и О'Брајенову у другачијој улози раније у серијалу.[25] Мартин је оклевао да постави Пурвса у две улоге у истом серијалу, али је Ламбертова одобрила.[26](55:37) Пурвес је прихватио улогу за неколико дана. Иако уопштено није упознат са научном фантастиком, присетио се да је био задивљен првим серијалом прве сезоне Ванземљаско дете (1963) и да је уживао у раду са Хартнелом и О'Брајеновом. Упознао је Хартнела неколико недеља раније док је снимао серију Вустеров свет (1965–67) у студију "Илинг". Дана 21. маја 1965, Пурвс је добио уговор за три приче (13 епизода), са могућношћу за додатних 20 епизода до 10. септембра и још 26 до 4. фебруара 1966.[27] Његова улога пратиоца у серији објављена је 18. јуна 1965.[28]
Писање
уредиУ априлу 1964. Витакер је предложио Ламбертовој да би друга сезона серије требало да запосли мање сценариста ради бољег развоја ликова. Изложио је план од десет серијала између четири и шест епизода (укупно 52), наизменично између три типа прича које су првобитно биле предвиђене за серију: историја прошлости, технологија у будућности и алтернативе садашњости. Он је предложио да се четири историјске приче усредсређују на Шпанску Армаду, Древне Египћане, Амерички грађански рат и Древне Римљане, док би две од пет футуристичких серијала могле да укључују приче које су већ написали Малколм Халк и Ентони Кобурн. Такође је препоручио да Тери Нејшн буде старији сценариста, барем за футуристичке серијале, поред старијег сценаристе за историјске приче.[29] Међу некима од сценариста који су разматрани за другу сезону до краја октобра 1964. били су Кит Дјухрст, Вилијам Емс, Брајан Хејлс, Џон Лукароти, Алекс Милер и Хју Вајтмор.[30] Витакер је звао Џона Виндема да пише за серију, али је он одбио због свог сталног рада на књизи.[31] До јануара 1965. редослед прича и сценаристи су углавном били финализовани, а само је последњи серијал изостављен.[10] Ламбертова је сарађивала са уредницима прича како би серија била свежа, покушавајући нове путеве као што су отворени хумор Римљана и Потере и „потпуна чудност“ Планете мрежа и псеудоисторијски садржај Временског умешача.[12]
Концепт за први серијал друге сезоне планета дивова првобитно је предложен као прва прича прве сезоне серије коју је написао С. Е. Вебер и под називом Дивови.[32][33] Након неколико преправљања, серијал је одбио творац серије Њумен у јуну 1963. због техничке сложености и недостатка развоја ликова.[34] Концепт Дивова је дат сценаристи Роберту Гулду средином 1963. године да се развије као четврти серијал из четири дела прве сезоне, али је одбачен до јануара 1964. због потешкоћа у писању сценарија.[35] До фебруара 1964. серијал је додељен сценаристи Луису Марксу.[36] Главни наратив подстрекнут је књигом Рејчел Карсон о науци о животној средини Тихо пролеће из 1962. године, првом великом документацијом о људском утицају на животну средину.[37] У марту 1964. Витакер је званично наручио Терију Нејшну да напише други серијал након успеха Далека из насловног серијала прве сезоне, као и Нејшновог брзог рада на Кључевима Маринуса.[38] Нејшн је средином априла 1964. објавио причу за серијал под називом Повратак Далека.[13] Серијал је до септембра добио нови наслов Наједза Далека на Земљу.[39]
Крајем августа 1964. Витакер је почео да тражи приче за други продукцијски блок[40] који је требало да почне серијалом Спас. До краја септембра, почео је да званично наручује сценарије.[41] Одбио је најмање два предлога: Скривена планета Малколма Хулка због неопходних преписа након Сузаниног одласка и недостатка научнофантастичних чудовишта[41] и Слајд Виктора Пембертона јер је сматрао да је то збркана мешавина досадашњих научнофантастичних прича из серије и није волео дијалог.[42] Витакер је напустио свој положај уредника прича 31. октобра 1964,[30] а заменио га је Денис Спунер који је почео да тренира са Витакером 6. августа.[41] Дан након што му је уговор истекао, Витакер је добио задатак да напише серијале Спас и Крсташки ратови,[43][44] прво као дводелно кратко возило да би Вики представио као нову пратитељку.[43] Спас је користила иста продукцијска екипа као и следећи серијал Римаљни, а њих двоје су формирани да би направили један продукцијски блок од шест епизода. Спунер је добио задатак да напише Римљане,[45] замишљене као први серијал са хумористичним тоном што је Ламбертову занимало да покуша.[45] Према Вилијаму Раселу, Ламбертова је препознала Спунеров смисао за хумор и замолила га да укључи комедију у сценарио.[20](5:44)
Након гледања серије, аустралијски сценариста Бил Стратон је упутио своје агенте да позову продукцијску екипе како би разговарали о идеји приче. Присетио се сећања док је као малишан гледао два мрава бика како се боре у празној конзерви петролеја. Повезао је ову успомену са своја два сина, од шест и четири године, који су се међусобно борили. О тој идеји је разговарао са Ламбертовом, а Витакер је званично наручио причу Планета мрежа 28. септембра 1964.[46] Стратон је написао сценарије док је био у поступку селидбе. Његова жена Маргарит створила је име Зарби.[46] Спунер је направио измене у сценарију крајем 1964. Открио је да је прича вишеслојна, при чему Меноптра представља слободно предузетништво и Зарби комунизам.[47] За Крсташки рат — намењен балансирању научнофантастичних прича у серији[44] — Витакера је задивио Трећи крсташки рат. Открио је да су неке од историјских личности — наиме краљ Ричард и његова сестра Џоан, чију је љубавну везу сматрао „скоро родоскрвном по својој жестини“ — делотворно штиво за карактерну драму.[44] Прикази сексуалне везе између брата и сестре исечени су из сценарија, делимично зато што је Хартнел сматрао да нису прикладни за породичну серију.[48] Време неких догађаја је промењено у драматичне сврхе.[49]
Отприлике почетком октобра 1964. Витакер је замолио јужноафричког сценаристу Глина Џоунса да развије причу за серију. Након што је Витакер напустио улогу, Спунер је замолио Џоунса да развије серијал од четири дела, под називом Свемирски музеј.[50] Спунер је уредио већи део хумора из изворног сценарија, чиме Џоунс није био задовољан. Спунер је сматрао да је серија интелектуалнија.[51] Након успеха прве две приче о Далецима, Спунер је брзо наручио Нејшну да напише трећи серијал. Нејшнов изворни приказ приче је укинут и уместо тога је добио задатак да напише серијал о Далецима од шест епизода под називом Потера.[52] Нејшнови сценарији су захтевали мало уређивања од Спунера,[53] иако је био превише заузет да би се бавио преписивањем.[54] У марту 1965. Ламбертова је наручила Спунеру да напише Временског умешача како би представио новог пратиоца Стивена Тејлора. Пошто су уредници прича били обесхрабрени, Ламбертова је оправдала своју умешаност својим претпостављенима, наводећи недовољно времена потребног да се обавести неумешани сценариста пошто ниједан од редовних сценариста није био доступан.[55] Спунер је желео да се серија удаљи од „чистих“ повесних прича као што су Владавина терора и Римљани, уместо тога надајући се да ће их спојити са футуристичкијим серијалима у серији.[56] До априла 1965. Спунер је одлучио да напусти своју улогу уредника прича.[57] Заменио га је Доналд Тош[58] који је уређивао мало од Спунеровог дела Временског умешача.[59]
Снимање
уредиРани инсерти за специјалне ефекте снимљени су за серијал Планета дивова крајем 1964. користећи 35 мм филм.[60] Редовна глумачка постава серије — Хартнел, Расел, Хилова и Фордова — снимила је секвенце у којима су се појављивали заједно са огромним реквизитима. Ефекат је постигнут снимањем глумаца кроз стакло и одражавањем предмета на полупосребрено огледало. Снимак је касније оцењен као незадовољавајући, а сцене су поново снимљене 13. августа.[61] Недељно снимање серије почело је 21. августа у Телевизијском центру, у Студију 4.[62] Због других обавеза редитеља Мервина Пинфилда, четврту и последњу епизоду режирао је Даглас Камфилд који је радио као асистент у продукцији Вариса Хусеина током прве сезоне серије. Последња епизода снимљена је 11. септембра.[63] Дана 19. октобра 1964. Вилсон је одлучио да смањи серијал од четири дела на три епизоде пошто се сматрало да је то незадовољавајуће за почетак друге сезоне серије. Више је волео да отвори сезону сеирјалом Најезда Далека на Земљу, али је Сузанин одлазак у серији спречио промену. Две 24-минутне епизоде су монтиране заједно у једну 25-минутну епизоду како би се направио бржи врхунац са главним ликовима.[64][65] Камфилд је био заслужан за последњу епизоду.[66]
Најезда Далека на Земљу коју је режирао Ричард Мартин била је прво велико снимање ван студија са 35 мм снимањем у центру Лондона на Трафалгарском тргу код кипа војводе од Кембриџа у Вајтхолу, Вестминстерскиог моста и пред Двораном краља Алберта августа 1964.[67] Дизајнерска екипа је додала ознаке Далека на знаменитостима као што је Нелсонов стуб са ког је полиција тражила да их уклоне.[68] Недељно студијско снимање серије почело је 18. септембра у Студију 1 у студију Риверсајд у Хамерсмиту,[69] новом редовном студију серије.[70] Током пробног снимања за трећу епизоду 2. октобра, Хартнел је повредио леђа када се рампа покварила.[71] Када се Мартин извинио за догађај, Хартнел га је уверавао да ће бити добро, али Ламбертова је навалила да узме неколико дана да се одмори.[72](2:52) Након разговора између Хартнелових заступника и ББЦ-а, ББЦ је порицао одговорност и платио рендгенски снимак. Хартнел је добио недељу дана одмора да се опорави, а четврта епизода је била подвргнута мањим изменама. Едмунд Ворвик је удвостручио Хартнела као Доктора у епизоди.[73] Последња епизода снимљена је 23. октобра, обележавајући годину дана производње од снимања прве сезоне серије.[74] Серијали Планета дивова и Најезда Далека на Земљу снимљени су у првом продукцијском блоку серије уз прву сезону, а одложени су да би се отворила друга сезона.[75]
Редовна глумачка постава узела је паузу од шест недеља пре другог продукцијског блока, почевши од серијала Спас.[76] У режији Кристофера Берија, снимано је 4. и 11. децембра 1964. у студију "Риверсајд".[77] Владала је срећна атмосфера међу глумцима, укључујући пикник у Хартнеловој свлачионици прве недеље.[78] Чинећи један продукцијски блок са серијалом Спас,[45] Римљани су снимани током четири недеље, од 18. децембра 1964. до 15. јануара 1965. такође у режији Берија.[79] Мартин се вратио да режира Планету мрежа, снимљену од 22. јануара до 26. фебруара 1965.[80] Мартин је желео да користи подмазан филтер неутралне густине на снимцима Вортиса како би ухватио његову танку атмосферу, али је открио да је оптичко стакло било прескупо па се одлучио за јефтинију резерву.[81] Постављена су два специјална сочива која су се оба поломила у неком тренутку током производње.[82] Неколико сесија снимања је потрајало, међу којима и друга за 16 минута, трећа за 37[83] и четврта за 15 минута.[80] Међу проблемима су били поцепани костими, глумци који пролазе кроз кадрове, проблеми са сценографијом због којих глумци заборављали своје реплике и кашњење на снимању и студијском осветљењу.[83] Треће снимање је завршено тако касно да је управа студија погасила светла у свлачионици што је приморало екипу да изађе у мраку.[84]
Крсташки ратови у режији Камфилда снимани су од 5. до 26. марта 1965.[85] За прву епизоду, дресираног сокола је обезбедио Џон Холмс из Центра за животиње "Формакин" у Бенсону у Оксфордширу.[86] Током снимања последње епизоде, глумац Тат Лемков повредио се ножем који је погодио кост прста на његовој десној руци. Одведен је у болницу на вакцину против тетануса. Камфилд је организовао да труп краве буде присутан током снимања како би се постигао одређени снимак кроз трули грудни кош. Лешина је привлачила муве и пуштала мирис испод студијских светала.[85] Пинфилд се вратио да режира Свемирски музеј снимљен од 2. до 23. априла 1965. у ББЦ-овом Телевизијском центру. Ово је било привремено пресељење из студија "Риверсајд".[87]
Мартин је изабран да режира шестоделни серијал Потера. Он није био вољан да пристане, али га је Ламбертова убедила пошто је постао познат као „режисер Далека“, режирајући и Далеке и Најезду Далека на Земљу.[88] Ламбертова је замолила Мартина да сведе трошкове на најмање могуће, али је, подсећајући на прекомерну потрошњу на Планету мрежа, доделио већи буџет од уобичајеног.[89] Због тога су претходни и следећи серијал произведени са најмањим могућим буџетом и мало претходног снимања.[88] Потера је снимана од 30. априла до 4. јуна 1965.[90] Дана 6. маја, Расел и Хилова су пуштени у поподневним часовима на пробе за другу епизоду да позирају за око 20 фотографија које су илустровале њихов повратак кући у завршној епизоди.[2] Снимање је режирао Камфилд као део пре-филмског рада за Временског умешача.[2][91] Снимање Временског умешача требало је да се одвија у Студију "Риверсајд" до краја маја, али је одлучено да се врати у Телевизијски центар.[92] Временски умешач је сниман од 11. јуна до 2. јула 1965.[93] У то време, будући продуцент Џон Вајлс — који би требало да замени Ламбертову у наредним месецима — придружио се продукцији. Хартнел је сматрао да је промена узнемирујућа и бацио је лажне нападе беса како би уплашио продукцијску екипу да га послуша. Касније је признао осталим члановима глумачке поставе да се само шалио.[94]
Издања
уредиПромоција
уредиУ септембру 1964. ББЦ је објавио да ће се Доктор Ху вратити за своју другу сезону у октобру, наглашавајући да је то био један од његових кључних садржаја поред извештавања о општим изборима. Радио време је промовисао серију чланком који је резимирао прву сезону, а Дневни цртеж је промовисао њену уводну епизоду неколико дана пре емитовања сликом Ијана и Сузан.[95] Трејлери од 20 секунди за Најезду Далека на Земљу почели су да се емитују 14. новембра 1964. одмах након завршетка Планете дивова. Дневна пошта и Дневно огледало објавили су приче о повратку Далека, а Радио време је 19. новембра приказао Далеке на насловној страни, заједно са чланком од пола странице који је прегледао серију.[96] Дана 24. децембра, трговачки лист Телевизија данас објавио је причу о О'Брајенином дебију као Вики у епизоди Моћни непријатељ. Радио време и Дневно огледало објавили су сличне приче 31. децембра 1964. и 2. јануара 1965. године, при чему је последњи садржао слику са снимања Римљана.[97] Промоција за Римљане укључивала је преглед у Радио време 14. јануара и објављене приче у месним новинама 16. јануара.[98]
У специјалном трејлеру за Планету мрежа снимљеном 4. фебруара 1965. године, приказан је Зарби који стиже у телевизијски центар ББЦ-а пре него што је показан у својој свлачионици.[99] Трејлер приказан на ББЦ1 6. фебруара 1965. узнемирио је Мартина који је сматрао да је недовољно продао његов рад и натерао га да се осећа „као чаробњак који ће да изведе сложен трик од два и по сата када цела публика зна тајне већ". Ламбертова је одговорила да је комични трејлер био намерно приказан да би скинуо "клетву са Зарбија" за млађе гледаоце.[100] Планета мрежа је 11. фебруара представљена на насловној страни Радио времена заједно са прилогом на пола странице, а промовисана је у Дечјим новинама са сликом Зарбија који чека на аутобуској станици 13. фебруара.[100] Радио време је 25. марта промовисао Крсташке ратове у делу у коме се говори о глумцима Џулијану Гловеру и Бернарду Кеју. Касније те недеље, у стрипу у Радио времену приказани су Доктор са Далеком и Зарби. Неколико листова, међу којима и Дневни експрес и Дневни телеграф, расправљало је о предстојећем одласку Расела и Хилове 2. априла. Расел се истог дана појавио на Дечјој тачки гледишта док је слика Хилове објављена у Дневном цртежу следећег дана.[101] Свемирски музеј је промовисан у Радио времену 22. априла.[102]
Почетком априла 1965. одржан је фотографски разговор са Далецима и Мехоноидима у циљу промоције Потере, што је изазвало неколико новинских прича 15. априла. Ламбертова је говорила за часопис Сунце као одговор на роботе.[103] Серијал је добио преглед на једној страници у Радио времену, потврђујући извештаје о одласку Расела и Хилове у последњој епизоди. Касније епизоде Потере емитоване су у припреми играног филма Др. Ху и Далеци (1965), што је исходило неколико делова унакрсне промоције. Снимак из филма је пуштен у емисији Рој Касл Шоу — чији је водитељ био Рој Касл, једна од филмских звезда — око сат времена након емитовања четврте епизоде Потере. Неколико Далек реквизита је коришћено у јавним наступима за промоцију. Фотографија Доктора са Дракулом и Франкенштајновим чудовиштем била је на насловној страни Телевизије данас 10. јуна.[28] Временски умешач је приказан у Радио времену 1. јула са фотографијом нове главне улоге. Серија је добила широк публицитет током емитовања Временског умешача због објављивања Др. Ху и Далеци. Дана 28. јула, Ламбертову је интервјуисао Денис Тухи у емисији Вечерње препознавање, а Дневно огледало је објавило причу о Хартнеловом животу и каријери.[104]
Емитовање
уредиПланета дивова је емитована на ББЦ1 у три недељна дела од 31. октобра до 14. новембра 1964. у 17:15.[105] Библиотека филмова и видео трака ББЦ-а није одабрала серијал за чување, а оизворне траке су обрисане крајем 1960-их. 1977. године, 16мм филмске отиске серије откривене су у ББЦ Забави.[106] Време емитовања је померено на 17:40. за Најезду Далека на Земљу која је емитована у шест недељних делова од 21. новембра до 26. децембра 1964. Последња епизода емитована је у 17:55.[107] Серијал је приказан на прослави 20. годишњице Лонглајта 3. априла 1983. године, а прва епизода је приказана у Народном филмском позоришту 29. октобра 1983. Свих шест епизода је приказано у биоскопу 5. јануара 1999.[107] Спашавање је емитовано у два недељна дела 2. и 9. јануара 1965.[108] Оба дела Спашавања су обрисана крајем 1960-их. ББЦ Забава је задржала телеснимке обе епизоде и вратила их ББЦ-у 1978.[109](49:02) Римаљни су емитовани у четири недељна дела од 16. јануара до 6. фебруара 1965.[110] ВБ Злато је емитовао серију у епизодама образац из новембра 1992. године. Првобитно је био заказан раније, али су га заменили Астеци.[110]
Планета мрежа је емитована у шест недељних делова од 13. фебруара до 20. марта 1965. године. Последња епизода емитована је касније, у 17:55.[111] Веровало се да је серијал обрисан почетком 1970-их и да се претпостављало да је нестао све док негативни филмски отисци свих шест епизода нису враћени од ББЦ Забаве крајем 1970-их. Немонтирани отисци су такође откривени у Нигерији 1984.[112][113] Четврта епизода је приказана 29. октобра 1983. у Народном филмском театру и на окружним догађајима као што су Позоришни и филмски фестивал "Бредфорд". Дана 8. јуна 1984. Британски сателитски програм приказивао је серију између јула и септембра 1990. а емитован је у епизодном облику на ВБ Злато у децембру 1992. заједно са компилацијском варијантом.[111] Крсташки ратови су емитовани у четири недељна дела од 27. марта до 17. априла 1965.[114] Изворне траке су обрисане крајем 1960-их, а отиске прекоокеанских епизода су уништене око 1972. од стране ББЦ Забаве. Библиотека филмова и видео трака ББЦ-а је задржала 16мм филмску штампу треће епизоде.[114] Филмска копија прве епизоде откривена је у власништву сакупљача филмова Бруса Гренвила на Новом Зеланду у јануару 1999. и враћена је ББЦ-у,[114][115] а извор је Јавни сервис Новог Зеланда.[115] Друга и четврта епизода и даље недостају, постоје само кроз теле-снимке и снимке ван етра.[116]
Свемирски музеј је емитован у четири недељна дела од 24. априла до 15. маја 1965.[117] Друга епизода је била заказана 10 минута касније него обично због финала ФА купа 1965. док је трећа епизода емитована 20 минута касније због извештавања 20. годишњице Дана ВЕ-а.[118] Изворне траке су обрисане крајем 1960-их, али је цео серијал откривен на ББЦ-у 1977. године. Приказао га је Британски сателистки програм 22. септембра 1990. и ВБ злато децембра 1992. Народна архива БФИ држи копију серијала.[117] Потера је емитована у шест недељних делова од 22. маја до 26. јуна 1965.[119] Изворне траке су избрисане 1967. и 1969. године, али су телеснимци од 16 мм направљени за прекоокеанска тржишта откривени у ББЦ Забави 1978. Серијал је био приказан 4. децембра 1988. у Народном филмском позоришту у оквиру прославе Доктора Хуа.[119] Временски умешач је емитован у четири недељна дела од 3. до 24. јула 1965.[120] Прва епизода је емитована у 18:55. због проширеног издања претходног програма Трибина који покрива Хенли регату и финале првенства у Вимблдону.[120][121] Траке су одобрене за брисање 1967.[122] и ББЦ Забава је избрисао међународну варијанту због умањене продаје до 1977.[123] Све четири епизоде (са неким сценама које недостају) откривене су у Нигерији 1984. и враћене на ББЦ до 1985. Откривено је да су исечени, са неким недостајућим сценама.[120] Серијал је поновљен у недељном емитовању на ББЦ2 од 3. до 24. јануара 1992.[120]
Пријем
уредиГледаност
уредиПланета дивова се сматрала снажним дебијем друге сезоне,[124] која је имала 8,4 милиона гледалаца за прве две епизоде и 8,9 милиона за трећу.[106] Извештај о истраживању публике о првој епизоди показао је да је серијал стекао 17% гледалаца.[124] Најезда Далека на Земљу била је успешна међу гледаоцима, са додатних четири милиона гледалаца на Планети дивова.[125] Прва епизода је била најбоље оцењен ББЦ програм за северну Енглеску, а трећа епизода је била највише оцењена за Велс и западну Енглеску.[125] Пета епизода је котирана на 18. месту у националном рејтингу за недељу дана, изједначена са ITV-овим Хвала срећне звезде.[126] Висока гледаност настављена је за серијал Спас, са 12 милиона гледалаца за прву епизоду.[108] Био је то једанаести најгледанији програм ове недеље[127] и најбоље оцењена емисија ББЦ1 у Лондону и северној Енглеској.[108] Друга епизода је имала већу гледаност, са 13 милиона гледалаца, што ју је сврстало на осмо место те недеље и најгледанију епизоду серије до сада.[108] Римљани су такође задржали високу гледаност: 13 милиона гледалаца за прву епизоду, изједначујући се као најгледанија серија до сада.[98] Друга епизода је пала на 11,5 милиона гледалаца,[110] а ТАМ је котирао на 20. месту са процењеном гледаношћу од 5,3 милиона домова.[128] Трећа епизода је имала мању публику од 10 милиона гледалаца, што се приписује њеном емитовању након телевизијске преноса Винстона Черчила.[129] Четврта епизода је достигла 12 милиона гледалаца.[110]
Гледаност се повећала за Планету мрежа, достигавши рекорд од 13,5 милиона гледалаца за прву епизоду. Гледаност је пала за следеће епизоде, са последње две до 12 милиона, али су се и даље сматрале успешним, котирајући се међу 20 најбољих програма за сваку недељу. Прва епизода заузела је заједничко 18. место на националном списку, са процењеном гледаношћу од 5,45 милиона домаћинстава.[130] Гледаност је наставила да опада у Крсташким ратовима, пала је на 10,5 милиона прегледа за прву епизоду и 8,5 милиона за другу, што је испало из првих 20 за недељу дана. Трећа и четврта епизода имале су 9, односно 9,5 милиона гледалаца, што се и даље сматрало прихватљивим.[114] Свемирски музеј је добио сличне бројке гледаности, па је са 10,5 милиона на 8,5 милиона гледалаца током четири недеље.[118] Број гледаности за Потеру сматран је изузетно позитивним, иако су рани летњи месеци значили да није успео да постигне висок број гледалаца серијала као што су Најезда Далека на Земљу и Планета мрежа. Уопштено је стекао милион гледалаца у Свемирском музеју,[131] при чему је прва епизода имала десет милиона гледалаца[119] и ушла у првих 20 најгледанијих програма за ноћ. Четврта и шеста епизода ушле су у првих 10.[131] Летња сезона и недостатак Далека довели су до мањег броја публике за Временског умешача,[121] са 8,9 и 8,8 милиона гледалаца за прве две епизоде и падом на 7,7 и 8,3 милиона за последња два.[120] Друга епизода је била најбоље оцењен програм ББЦ-а те недеље за Југозападни округ. Трећа епизода је испала из првих 20 програма ове недеље, али је добила већи удео публике него ИТВ.[121]
Индекс уважавања за другу сезону је у просеку био 54.[132] Кретао се од 57 до 63 за прве три серијала[106][107][108] док су Римљани пала са 53 за прву епизоду на 51 за другу, што је најнижи у досадашњој историји серије, премашио за 50 за трећу и четврту епизоду.[98] Индекс уважавања Планете мрежа почео је добро, али је брзо пао, пао је по први пут испод 50. Последња епизода поставила је нови рекорд од 42.[133] Крсташки ратови су се накратко опоравили, померивши се са 51 на 48 током четири недеље[114] док је Свемирски музеј почео снажно — 51, 53 и 56, за прву три недеље — па је нагло пао у последњој епизоди на 49.[118] Последње две приче су се уопштено опоравиле, у распону од 54 до 57 са Потером[131] и 49 до 57 за Временско умешача.[120]
Критички пријем
уредиДруга сезона добила је углавном позитивне одговоре. Генерални директор ББЦ-а Хју Грин није био задивљен концептом Планете дивова, изражавајући своју жељу за повратком Далека.[124] Након прве епизоде Најезде Далека на Земљу, директор телевизије Кенет Адам назвао ју је „занимљивом“.[125] Одбор за преглед програма ББЦ-а описао је трећу епизоду као „изузетну“,[134] а следеће недеље, руководиоци су сматрали да је квалитет серије стално висок, а Грин је желео да види повратак Далека у будућим причама.[135] Т. К. Ворсли из Финансијског времена похвалио је серију због стварања јединствене слике за Далеке.[136] За Спас, Ворсли је сматрао да Кокилион недостаје у поређењу са Далецима, али је ценио његово име.[108] Након емитовања прве епизоде Римљана, Мери Крозије из Чувара је написала да је „акција била неуједначена, а дијалог неуједначеног квалитета“.[128] На Одбору за преглед, Адам је похвалио наступ Џеклин Хил у другој епизоди.[129] Планета мрежа је добила различите критике. Прву епизоду је критиковао Питер Блек из Дневне поште који је главне ликове описао као „најдосаднији квартет у фикцији“.[130] Патрик Скен Кетлинг из Ударца је написао да је серијал крив за „смешне купке “,[130] а Бил Едмунд из Позоришта и телевизије данас описао је светлосне ефекте као „бесмислене и досадне“.[130] Пеги Филипс из Шкота је сматрала да је серијал промашен.[130]
Крсташки ратови су били добро примљени. Бил Едмунд из Телевизије данас похвалио је Гловеров наступ и Витакерово писање, прогласивши „дијалог и причу... једним од најбољих које смо имали у овој серији“.[114] Насупрот томе, Телевизијска пошта је написала да се „ужасно паушални дијалог серије једва могао чути... изнад шкрипе заплета”, напомињући да серијал треба да гледају само „људи који имају дубок презир према деци„.[117] Свемирски музеј добио је помешане одговоре. Образовни додатак Времена описао је серију као "огромну измишљотину", додајући да је серији "понестало маште".[118] Извештај публике припремљен након прве епизоде био је уопштено позитиван, иако је други извештај после последње епизоде био критичнији.[137] Потера је добила углавном позитивне одговоре. Морис Ричардсон из Посматрача похвалио је Хартнелов наступ и приметио да је телевизијска серија надјачала његово занимање за гледање филма Др. Ху и Далеци.[138][139] Марџори Норис из Телевизије данас описала је последњу епизоду као „далеко најуспешнију“ у историји серије, хвалећи битку између Далека и Мехоноида, музику и дизајн, и наступе Хартнела и Пурвса.[131] Насупрот томе, Филип Персер из Недељног телеграфа описао је серију као „стару запуштену серију ових дана“ и приметио да Далеци „брзо губе своју древну претњу“.[138] Временски умешач је такође био добро примљен. Бил Едмунд из Телевизије данас уживао је у лику монаха, али је био разочаран недостатком чудовишта у серији.[121] Џ. К. Тревин из Слушаоца је уживао у серији, „делимично зато што нису стигла никаква механичка чудовишта, а делом зато што су се суочиле са логичним последицама мешања у време“.[122]
Ретроспективне критике сезоне биле су позитивне. У Телевизијском дружбенику (1998), Дејвид Џ. Хау и Стивен Џејмс Вокер су открили да је заплет Планете дивова „једна од најслабијих“ у серији до сада. Похвалили су Хилину изведбу и уживали у Хартнелу и Раселу, иако су приметили да је Фордова „прилично мање задивљујућа“.[140] Дејв Голдер из SFX-а (2012) описао је серијал као „неоспорно спор, говорљив и без узбуђења“, посебно критикујући Барбарину карактеризацију.[141] Хау и Вокер су описали Најезду Далека на Земљу као „једну од великана серије свих времена“, хвалећи „потресну и дирљиву“ последњу сцену и задивљујуће снимање ван студија упркос некој неспретној режији.[142] У Критичкој историји Доктора Хуа (1999), Џон Кенет Мјур је сматрао да је серијал један од најмрачнијих Доктора Хуа и похвалио је снимање ван студија и карактеризацију Сузан, иако је приметио неки сексизам у Докторовим последњим напоменама и критиковао специјалне ефекте.[143] Хау и Вокер су описали Спас као „један од најбољих примера драме вођене ликовима из овог раздобља историје серије“, хвалећи лик Вики, иако су приметили да су неки делови радње остали необјашњени.[144] Клиф Чепмен из Штребера (2009) сматрао је серију „очаравајућом“ и похвалио наступе, написавши да је серијал изневерила само његова резолуција.[145] У Водичу за дисконтинуитет (1995), Пол Корнел, Мартин Деј и Кит Топинг написали су да у Римљанима „Хартнел показује дар који му је донео улогу“ и похвалили атмосферу и комедију серијала.[146] Чепмен је открио да серијал "добро ради комедију" са "духовитим дијалозима, тренуцима ликова, шамарчином и драмом".[145]
Корнел, Деј и Топинг похвалили су машту и амбицију Планете мрежа, али су приметили да је по савременим мерилима „споро и глупо изгледао“.[147] Мјур је описао серијал као „племенити оглед“ упркос његовом мешовитом извођењу. Похвалио је костиме за Зарбије, али је критиковао одела Меноптра, гласове ванземаљаца, замућена сочива и Стратонове извештачене сценарије.[148] Хау и Вокер су назвали Крсташке ратове „величанственом причом”, хвалећи Хартнелов наступ у трећој епизоди као „један од његових најбољих и најжешћих наступа као Доктор” и аплаудирајући сценографији и успутној музици.[149] Патрик Малкерн са Радио времена (2008) је рекао да су Крсташки ратови „вероватно прва прича у којој сваки аспект продукције функционише до савршенства“.[116] Неколико рецензената сматрало је да је прва епизода Свемирског музеја обећавајућа, али да је њен квалитет смањен у односу на наредне епизоде.[150][151][152] Мјуир га је упоредио повољно са Области сумрака, иако је сматрао да је умањена тропом планетарне револуције као што је раније речено у Далецима и Планети мрежа.[153] Неки рецензенти су сматрали да је последња епизода Потере најјача, углавном због битке између Далека и Мехоноида и одласка Ијана и Барбаре.[154][155][156] Корнел, Деј и Топинг описали су серијал као „један од најбизарнијих“ који се састоји од „неповезаних сценографија са само најмањим остатком заплета“.[146] Критичари су хвалили наступ Питера Батерворта у Временском умешачу, посебно његове сцене заједно са Хартнелом.[157][158][159] Малкерн са Радио времена назвао је серијал „потпуним ужитком“ и „еквивалентом удобне хране Доктора Хуа“.[160]
Напомене
уредиИзвори
уреди- ^ Ainsworth 2016, стр. 112.
- ^ а б в Ainsworth 2016, стр. 90.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 160.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 161.
- ^ Wright 2016, стр. 88.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 167.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 168–171.
- ^ а б Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 172.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 175–176.
- ^ а б Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 189.
- ^ Howe & Walker 1998, стр. 58.
- ^ а б Howe & Walker 1998, стр. 98.
- ^ а б Wright 2017, стр. 17.
- ^ Wright 2017, стр. 19.
- ^ Wright 2017, стр. 18.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 173.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 175.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомFuture Memories
. - ^ а б Wright 2017, стр. 65.
- ^ а б Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомBroster Romans
. - ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 173–174.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 174.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 174–175.
- ^ а б в Ainsworth 2016, стр. 81.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 100.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомCommentary 8
. - ^ Ainsworth 2016, стр. 96.
- ^ а б Ainsworth 2016, стр. 104.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 154–156.
- ^ а б Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 182.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 186.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 89.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 91.
- ^ Wright 2016, стр. 104–105.
- ^ Wright 2016, стр. 105.
- ^ Wright 2016, стр. 106.
- ^ Wright 2016, стр. 107.
- ^ Wright 2017, стр. 16.
- ^ Wright 2017, стр. 28.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 176.
- ^ а б в Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 178.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 179.
- ^ а б Wright 2017, стр. 63.
- ^ а б в Ainsworth 2016, стр. 14.
- ^ а б в Wright 2017, стр. 91.
- ^ а б Wright 2017, стр. 120.
- ^ Wright 2017, стр. 121.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 17.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 15.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 42.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 43.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 72.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 77.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 83.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 124.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 124–125.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 196.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 125.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 129.
- ^ Wright 2016, стр. 112.
- ^ Wright 2016, стр. 114.
- ^ Wright 2016, стр. 115.
- ^ Wright 2016, стр. 118.
- ^ Wright 2016, стр. 120.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 181.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомRadio Times Review 1
. - ^ Wright 2017, стр. 25.
- ^ Wright 2017, стр. 25–26.
- ^ Wright 2017, стр. 29.
- ^ Howe, Walker & Stammers 1994, стр. 177.
- ^ Wright 2017, стр. 31.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомCommentary 2
. - ^ Wright 2017, стр. 32.
- ^ Wright 2017, стр. 34.
- ^ Wright 2017, стр. 60.
- ^ Wright 2017, стр. 60–61.
- ^ Wright 2017, стр. 73.
- ^ Wright 2017, стр. 70.
- ^ Wright 2017, стр. 99.
- ^ а б Wright 2017, стр. 135.
- ^ Wright 2017, стр. 125–126.
- ^ Howe & Walker 1998, стр. 77.
- ^ а б Wright 2017, стр. 130–131.
- ^ Wright 2017, стр. 132.
- ^ а б Ainsworth 2016, стр. 25.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 22.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 54.
- ^ а б Ainsworth 2016, стр. 78.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 80.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 101.
- ^ Howe & Walker 1998, стр. 89.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 131.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 138.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 132.
- ^ Wright 2016, стр. 123.
- ^ Wright 2017, стр. 37.
- ^ Wright 2017, стр. 74.
- ^ а б в Wright 2017, стр. 100.
- ^ Wright 2017, стр. 131.
- ^ а б Wright 2017, стр. 137.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 26.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 55.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 103.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 140.
- ^ Wright 2017, стр. 125.
- ^ а б в Wright 2016, стр. 125.
- ^ а б в Wright 2017, стр. 44.
- ^ а б в г д ђ Wright 2017, стр. 75.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомInformation Text 3
. - ^ а б в г Wright 2017, стр. 103.
- ^ а б Wright 2017, стр. 142.
- ^ Molesworth 2010, стр. 316.
- ^ Molesworth 2010, стр. 419.
- ^ а б в г д ђ Ainsworth 2016, стр. 27.
- ^ а б Ainsworth 2019, стр. 152.
- ^ а б Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомRadio Times Review 6
. - ^ а б в Ainsworth 2016, стр. 57.
- ^ а б в г Ainsworth 2016, стр. 56.
- ^ а б в Ainsworth 2016, стр. 107.
- ^ а б в г д ђ Ainsworth 2016, стр. 143.
- ^ а б в г Ainsworth 2016, стр. 141.
- ^ а б Ainsworth 2016, стр. 142.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 142–143.
- ^ а б в Wright 2016, стр. 124.
- ^ а б в Wright 2017, стр. 38.
- ^ Wright 2017, стр. 42.
- ^ Molesworth 2009, 24:17.
- ^ а б Wright 2017, стр. 101.
- ^ а б Wright 2017, стр. 102.
- ^ а б в г д Wright 2017, стр. 138.
- ^ а б в г Ainsworth 2016, стр. 106.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомAllRatings
. - ^ Wright 2017, стр. 141.
- ^ Wright 2017, стр. 39.
- ^ Wright 2017, стр. 41.
- ^ Wright 2017, стр. 43.
- ^ Ainsworth 2016, стр. 56–57.
- ^ а б Ainsworth 2016, стр. 105.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомObserver 8
. - ^ Howe & Walker 1998, стр. 60–62.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомSFX Review 1
. - ^ Howe & Walker 1998, стр. 65–67.
- ^ Muir 1999, стр. 98–99.
- ^ Howe & Walker 1998, стр. 69–70.
- ^ а б Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомDen of Geek Review 3
. - ^ а б Cornell, Day & Topping 1995, стр. 27–43.
- ^ Cornell, Day & Topping 1995.
- ^ Muir 1999, стр. 104–105.
- ^ Howe & Walker 1998, стр. 82–83.
- ^ Howe & Walker 1998, стр. 85–86.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомRadio Times Review 7
. - ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомDreamwatch Review 7
. - ^ Muir 1999, стр. 107–108.
- ^ Howe & Walker 1998, стр. 91–93.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомDen of Geek Review 8
. - ^ Muir 1999, стр. 109–111.
- ^ Howe & Walker 1998, стр. 96–97.
- ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомDen of Geek Review 9
. - ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомDreamwatch Review 9
. - ^ Грешка код цитирања: Неважећа ознака
<ref>
; нема текста за референце под именомRadio Times Review 9
.